УХВАЛА
24 червня 2026 року
м. Київ
справа № 160/2599/23
провадження № 11-257за26
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Губської О. А.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Тітова М. Ю., Ткача І. В., Уркевича В. Ю.
перевірила матеріали заяви ОСОБА_1  про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року та ухвали Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2026 року у справі № 160/2599/23 за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 серпня 2017 року до 26 січня 2023 року включно; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 серпня 2017 року до 26 січня 2023 року включно відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2022 року до 26 січня 2023 року включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 серпня 2022 року до 26 січня 2023 року в сумі 58 828 грн 35 коп. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 25 818 грн 00 коп. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями, позивач неодноразово звертався з касаційними скаргами до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, однак за результатами їх розгляду такі скарги повертались або у відкритті касаційного провадження було відмовлено у зв`язку з невідповідністю процесуальним вимогам, зокрема на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також через пропуск строку на касаційне оскарження, який суд визнавав неповажним.
У межах подальшого касаційного оскарження 21 січня 2026 року до Верховного Суду вчергове надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі № 160/2599/23.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 10 лютого 2026 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на зазначені рішення і постанову.
04 березня 2026 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , за змістом якої він просив скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2026 року було відмовлено у прийнятті Великою Палатою Верховного Суду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року.
30 квітня 2026 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року, ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2026 року, призначити новий розгляд справи № 160/2599/23 з новою призначеною колегією суддів та витребувати всі матеріали справи.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2026 року було відмовлено у прийнятті до розгляду заяви  ОСОБА_1  про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року та ухвали Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2026 року у справі № 160/2599/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
10 червня 2026 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року, ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2026 року, призначити новий розгляд справи № 160/2599/23 з новою призначеною колегією суддів та витребувати всі матеріали справи. Окрім того, як вбачається зі змісту заяви, заявник просить переглянути вказані рішення за нововиявленими обставинами.
Перевіривши матеріали заяви, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відмову в її прийнятті з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 6 і частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
У КАС України чітко визначено випадки, коли перегляд судових рішень (залежно від категорії справи) здійснює саме Велика Палата Верховного Суду, а також підстави такого перегляду в окремих випадках.
Відповідно до частини третьої статті 292 КАС України Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.
Велика Палата Верховного Суду може переглядати в апеляційному порядку виключно судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним лише як судом першої інстанції в справах, визначених частиною четвертою статті 22 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції. 
Касаційний перегляд судових рішень Велика Палата Верховного Суду може здійснювати лише за визначених статтями 346 та 347 КАС України передумов. 
Підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду передбачені статтею 346 КАС України. Порядок передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду визначений статтею 347 КАС України.
За змістом частин першої та четвертої цієї статті питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. 
Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 КАС України, або з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.
Отже, підстави і порядок передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду та перегляду ухвалених у цих справах судових рішень, установлені статтями 346 та 347 КАС України, є вичерпними.
Виходячи з наведеного обов`язковою передумовою для розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи за касаційною скаргою її учасника є постановлення судом касаційної інстанції з власної ініціативи чи за клопотанням учасника справи ухвали про її передачу до Великої Палати Верховного Суду з обґрунтуванням підстав, визначених у статті 346 КАС України.
З матеріалів скарги та з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалу про передачу справи № 160/2599/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду не постановляв.
У своїй заяві ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2026 року. 
Крім того, зі змісту заяви вбачається, що заявник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень за нововиявленими обставинами.
Частина перша статті 361 КАС України передбачає, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною другою статті 361 КАС України визначені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме: 
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Статтею 365 КАС України передбачено порядок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно із частинами першою та другою цієї статті заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.
Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
Виходячи з наведених норм, переглянутими за нововиявленими обставинами можуть бути лише ті рішення суду касаційної інстанції, якими судове рішення було змінено або ухвалено нове судове рішення.
Ураховуючи те, що ухвала Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року про відмову у відкритті та ухвала Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2026 року про відмову у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 не є судовими рішеннями, яким закінчено розгляд справи, чи яким змінено або ухвалено нове судове рішення, а тому не є предметом перегляду Великою Палатою Верховного Суду за нововиявленими обставинами.
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нормами КАС України не передбачено можливості оскарження до Великої Палати Верховного Суду судових рішень, ухвалених Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду як судом касаційної інстанції, у тому числі ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки за приписами частини п`ятої статті 355 КАС України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними й оскарженню не підлягають. 
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відмова у прийнятті до розгляду заяви про перегляд судових рішень не порушує права ОСОБА_1 на доступ до суду, адже такий доступ був забезпечений у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.
Згідно з практикою ЄСПЛ юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. 
Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2004 року у справі «Світлана Науменко проти України», заява № 41984/98, § 53). Звернення до Великої Палати Верховного Суду із заявою про перегляд судових рішень, ставить під сумнів гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції принцип остаточності судового рішення (res judicata).
За таких обставин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відмову у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року та ухвали Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2026 року. 
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу скаржника, що учасники судового процесу (їхні представники) повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (пункт 9 частини третьої статті 2, частина перша статті 45 КАС). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема неодноразове подання скарги з аналогічних підстав. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 45 КАС України).
Керуючись статтями 2, 22, 24, 45, 292, 346, 347, 355, 361-366 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Відмовити у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1  про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2026 року та ухвали Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2026 року у справі № 160/2599/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Заяву та додані до неї матеріали повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач О. А. Губська 
Судді:	О. О. Банасько О. В. Білоконь  О. Л. Булейко А. А. Ємець Л. Ю. Кишакевич В. В. Король О. В. Кривенда М. В. Мазур        		Н. М. Мартинюк  К. М. Пільков С. О. Погрібний Н. С. Стефанів О. В. Ступак М. Ю. Тітов І. В. Ткач В. Ю. Уркевич