КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/6275/26     Головуючий в суді І інстанції Бондаренко М.С.
Провадження № 33/824/3291/2026  Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Артем`євої Ганни Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 605432 від 03.03.2026 року - 03 березня 2026 року о 18 год. 00 хв. у м. Київ, на вул. Ревуцького, 10/2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «SkodaSuperb», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyotaavensis», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в категоричній формі на БК 472996, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 605429 від 03.03.2026 року - 03 березня 2026 року о 17 год. 49 хв. у м. Київ, по вул. Ревуцького, 2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota avensis», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 09 травня 2026 року адвокат Артем`єва Г.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову у частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити в цій частині провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги захисниця ОСОБА_1 - адвокат Артем`єва Г.О., обгрунтовувала тим, що при розгляді справи суд першої інстанції не досліджував відеозапис із бодікамер працівників поліції, а сам відеозапис не є безперервним та містить часові розриви.
Крім того, доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що запах з порожнини рота не може свідчити про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, адже може бути зумовлений іншими фізіологічними та медичними причинами.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що ОСОБА_1 ствердно не відмовлявся від проходження огляду, а у зв`язку з тим, що він є особою похилого віку, то міг і не почути пропозицію щодо проходження огляду.
Також патрульними поліції не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а наявне у матеріалах справи направлення містить недостовірні відомості про доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про бажання скористатись правовою допомогою адвоката та просив дочекатися його, однак працівники поліції протрактували таке прохання, як відмову від проходження огляду.
Адвокат Артем`єва Г.О. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити. Надала пояснення, аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 605432 від 03.03.2026 року, з якого вбачається, що 03 березня 2026 року о 18 год. 00 хв. у м. Київ, на вул. Ревуцького, 10/2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом «Toyota avensis», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в категоричній формі на БК 472996, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1-2);
- у направленні на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до змісту якого виявлено такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Зі змісту направлення вбачається, що водій від огляду у медичному закладі відмовився (а.с. 4);
- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6760907 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки водій, керуючи транспортним засобом, не мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (а.с. 5);
- у інформації з системи «АРМОР» щодо транспортного засобу «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , яким, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, керував ОСОБА_1 (а.с. 6);
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 605429 від 03.03.2026 року, з якого вбачається, що 03 березня 2026 року о 17 год. 49 хв. у м. Київ, по вул. Ревуцького, 2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota avensis», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 14-16);
- на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.03.2026 року о 18 год. 00 хв., яка була складена безпосередньо на місці пригоди в присутності водіїв, які підписали вказану схему без зауважень та доповнень. На схемі відображено розташування транспортних засобів відносно проїжджої частини після ДТП та перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 18);
- у письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 , у яких останній пояснив, що, рухаючись в крайній лівій смузі, перед ним зупинився автомобіль «Шкода Октавіа», д.н.з. НОМЕР_1 , який водій ОСОБА_2 об`їхав з лівої сторони. В той момент водій автомобіля «Шкода» почав рух та здійснив зіткнення з його транспортним засобом, пошкодивши переднє праве крило. Зазначив, що водій транспортного засобу «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а при зіткненні хотів покинути місце ДТП, однак ОСОБА_2 зупинився перед автомобілем ОСОБА_1 , завадивши руху (а.с. 19);
- на відеозаписі «export-vmg5c» із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції № 472996, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. Зокрема, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано висловлену працівником поліції вимогу пройти огляд на алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що водій висловив відмову (фрагмент відеозапису з 0:00:25). Надалі працівником поліції було уточнено: «ви будете проходити?», на що водій відповів: «та ні». На відеозаписі зафіксовано наявність у ОСОБА_3 зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння та момент роз`яснення прав водієві, передбачених ст. 63 Конституції України (фрагмент відеозапису з 0:34:20). Крім того, зафіксовано процедуру складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення та ознайомлення водія з ними (фрагмент відеозапису з 0:22:40) (а.с. 7).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Виявлені працівниками поліції 03 березня 2026 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 3-4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 03 березня 2026 року за участю ОСОБА_1 .
Так, з відеофайлу вбачається, що патрульний поліції пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», на що останній висловив відмову без будь-якого тиску та примусу.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді справи суд першої інстанції не досліджував відеозапис із бодікамер працівників поліції, а сам відеозапис не є безперервним та містить часові розриви, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такий відеозапис було досліджено при перегляді постанови суду першої інстанції у Київському апеляційному суді.
Крім того, скерований до суду відеоматеріал стосується фіксації перебігу подій за участі ОСОБА_1 . Зокрема, на відеозаписі зафіксовано відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, здійснену без будь-якого тиску чи примусу з боку працівників поліції.
Доводи апеляційної скарги про те, що запах з порожнини рота не може свідчити про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, адже може бути зумовлений іншими фізіологічними та медичними причинами, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки така ознака, як запах алкоголю з порожнини рота, не була єдиною, яка була виявлена працівниками поліції. Зокрема, з наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення та направлення на огляд водія вбачається, що працівниками поліції було виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про можливу наявність у особи такого стану, яке грунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер. Поліцейськими було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, що і стало підставою висунути вимогу про необхідність проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, ОСОБА_1 не повідомляв патрульним поліції про наявність будь-яких фізіологічних чи медичних проблем, а такі ознаки, як поведінка, що не відповідає обстановці та порушення мови, були зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.
Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за недотримання вимог п. 2.5 ПДР України, з яким ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений, останній підписав без будь-яких заперечень.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 ствердно не відмовлявся від проходження огляду, а у зв`язку з тим, що він є особою похилого віку, то міг і не почути пропозицію щодо проходження огляду, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що водій без будь-якого тиску та примусу на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» висловив відмову, та підтвердив її після уточнюючих питань патрульного (момент відеозапису з 0:00:25).
Суд апеляційної інстанції також не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що патрульними поліції не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а наявне у матеріалах справи направлення містить недостовірні відомості про доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, оскільки такі можуть вказувати на неналежне виконання працівниками поліції своїх службових обов`язків, однак не спростовує винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже, як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, поліцейський висловив вимогу водієві пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», на що останній висловлював відмову без будь-якого примусу. 
Крім того, зі змісту наявного у матеріалах справи направлення вбачається, що огляд у медичному закладі не проводився, а таке направлення складається не для вручення водію, а для лікаря закладу охорони здоров`я, уповноваженого на проведення огляду на стан сп`яніння, як підстава проведення огляду особи.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про бажання скористатись правовою допомогою адвоката та просив дочекатися його, однак працівники поліції протрактували таке прохання, як відмову від проходження огляду, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки на наявному у матеріалах справи відеозаписі не зафіксоване таке прохання водія.
Разом з тим, ОСОБА_1 під час ознайомлення із адміністративними матеріалами не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга адвоката Артем`євої Г.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Артем`євої Ганни Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2026 року залишити без задоволення. 
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «29» червня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко