ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 р. 	Справа № 440/701/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 (суддя Шевяков І.С.; м. Полтава) по справі № 440/701/26
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Полтавській області), в якій просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо непроведення з 01.03.2022 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2022 рік у розмірі 1,114, за 2023 рік у розмірі 1,197, за 2024 рік у розмірі 1,0796 та не проведення з 01.03.2025 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2025 рік у розмірі 1,115;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 01.03.2022 здійснити індексацію пенсії Позивачки із урахуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2022 рік у розмірі 1,114, за 2023 рік у розмірі 1,197, за 2024 рік у розмірі 1,0796 та з 01.03.2025 за 2025 рік у розмірі 1,115 та у зв`язку з чим провести перерахунок та виплату пенсії.
Ухвалою від 09 лютого 2026 року Полтавський окружний адміністративний суд визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, зазначені у заяві від 04.02.2026 та повернув позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в частині позовних вимог, що заявлені за період з 01.03.2022 по 25.07.2026.
Роз`яснив позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвалою від 18 лютого 2026 року Полтавський окружний адміністративний суд виправив описку в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 у справі №440/701/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: в по тексту ухвали зазначити період з 01.03.2022 по 25.07.2025 замість з 01.03.2022 по 25.07.2026.
24.02.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі суду від 18.02.2026, в частині зазначення в описовій частині ухвали дати ухвали 09.02.2026 замість помилково зазначеного 09.02.2029. 
26.02.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просила виправити іншу описку в ухвалі суду від 09.02.2026, оскільки звернулася до суду з позовом 23.01.2026 та тому ухвалою від 09.02.2026 повернуто без розгляду проміжок позовних вимог на 3 дні більший, тобто "по 25.07.2026", замість коректного в контексті цієї ухвали - "по 22.07.2025".
Ухвалою від 27 лютого 2026 року Полтавський окружний адміністративний суд заяву ОСОБА_1 від 24.01.2026 про виправлення описки задовольнив. 
Виправив описку в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 18.02.2026 у справі №440/701/26 за позовом, а саме: в описовій частині ухвали суду зазначити дату ухвали 09.02.2026 замість 09.02.2029.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 26.02.2026 про виправлення описки відмовив.
Позивач частково не погодилась з ухвалою суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного від 27.02.2026 у справі № 440/701/26 в частині відмови у виправленні описки, постановити нову ухвалу в цій частині, якою задовольнити заяву Позивачки про виправлення описки від 26.02.2026 та виправити описку, зазначивши правильну дату звернення Позивачки до суду в ухвалі про відкриття провадження у справі від 09.02.2026 - дату 23.01.2026 замість неправильної 26.01.2026, а також виправити описку в ухвалі про відкриття провадження від 09.02.2026 (у частині часового проміжку позовних вимог, залишених без розгляду) - "по 25.07.2026”, замість коректного. в к о н т е к с т і ц і є ї у х в а л и - “по 22.07.2025”. За умови, що Суд вважає строк пропущеним, з чим Позивачка не погоджується, що є предметом окремої апеляційної скарги, провадження за якою вже відкрито апеляційним судом.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що в ухвалі від 09.02.2026 суд першої інстанції помилково зазначив, що позивач звернулася до суду з позовом 26.01.2026, оскільки позовну заяву було подано позивачкою 23.01.2026, що чітко підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису та скриншотом картки руху заяви в особистому кабінеті позивачки у підсистемі “Електронний суд”. Крім того, у самій позовній заяві в кінці кожної сторінки зазначено, що документ сформований в системі Електронний суд 23.01.2026. Відповідно, у подальшому, помилково, судом першої інстанції було неправильно обчислено, ніби-то, пропущений строк звернення до адміністративного суду та безпідставно повернуто без розгляду проміжок позовних вимог на 3 дні більший.
Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Враховуючи обставини цієї справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що позивач оскаржує ухвалу суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні заяви позивача про виправлення описки, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 26.02.2026 про виправлення описки суд першої інстанції виходив з того, що створення чернетки документу "позовна заява" 23.01.2026 у кабінеті "Електронного суду" не є тотожним моменту подання позовної заяви. Навіть у разі підписання позовної заяви 23.01.2026 документ вважається поданим тоді, коли він доставлений до електронного кабінету суду. Дата ж реєстрації позову ОСОБА_1 судом була зазначена вірно.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що в ухвалі суду від 09.02.2026 не було допущено описки в частині дати звернення позивача до суду з позовною заявою, тому в задоволенні цієї заяви позивача належить відмовити.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Частиною першою статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду виявленого описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Вказана норма передбачає можливість після постановлення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому, опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Опискою вважається також помилка у найменуванні органу чи особи, у назві та реквізитах рішення, яке визнано протиправним тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати остаточний результат розгляду справи для сторін, а усуває лише окремі технічні недоліки, які можливо заважатимуть виконанню рішення, чи роблять зв`язок між наявною доказовою базою та висновками суду менш видимим, хоча і не заперечують цього зв`язку. Суд вправі здійснити технічну заміну елементу, яка є очевидною й такою, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення, тоді як зміна змісту судового рішення шляхом виправлення описки порушує правило незмінності судового рішення.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про виправлення описки суд першої інстанції виходив з того, що в ухвалі від 09.02.2026 суд правильно зазначив дату звернення позивача до суду з цим позовом - 26.01.2026. За висновком суду, датою подання позовної заяви є дата її реєстрації в суді. 
За таких обставин та враховуючи висновок суду першої інстанції про те, що він не допустив помилок та описок в ухвалі від 09.02.2026 в частині визначення дати звернення позивача до суду з позовною заявою та, як наслідок правильно визначив період позовних вимог, за який позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача від 26.02.2026.
Прохання позивача внести відповідні зміни до ухвали суду першої інстанції від 09.02.2026 свідчить про незгоду сторони позивача з прийнятим судовим рішенням в цій частині, проте наведені доводи не свідчать про наявність у вказаному судовому рішенні описки, виправлення якої може бути здійснено в порядку, передбаченому статтею 253 КАС України.
У свою чергу, незгода позивача з судовим рішенням суду першої інстанції інстанції є підставою для його оскарження в апеляційному порядку, а не підставою для звернення до суду першої інстанції із заявою про виправлення описки або помилки в судовому рішенні. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 по справі № 440/701/26 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко