ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2026 р. Справа№ 910/4060/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Тищенко О.В.
суддів: Сибіги О.М. 
Гончарова С.А. 

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.
за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 10.06.2026, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест”
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 (повний текст рішення складено 17.07.2023) та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 

у справі № 910/4060/23 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест”
про стягнення 131 060 689,01 грн

ВСТАНОВИВ: 

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” (далі – ТзОВ “Євро-реконструкція”/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” (далі – ТзОВ “Євро-тест”/відповідач) про стягнення 131 060 689,01 грн, у тому числі: 111 517 431,76 грн – попередньої оплати, 611 054,42 грн – пені, 2 778 534,49 грн – 3% річних та 16 153 668,34 грн – інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки №04/02-22 від 04.02.2022.
12.06.2023 до суду першої інстанції суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій ТзОВ “Євро-реконструкція” просив суд стягнути з ТзОВ “Євро-тест” заборгованість у розмірі 135 330 807,16 грн, у тому числі: 111 517 431,76 грн – попередньої оплати, 611 054,42 грн – пені, 3 575 960,51 грн – 3% річних та 19 626 360,47 грн – інфляційних втрат.
Позовна заява аргументована тим, що між сторонами спору було укладено договір поставки №04/02-22 від 04.02.2022, за умовами якого позивач перерахував на користь відповідача 112 336 000,00 грн. передоплати, і відповідачем здійснено поставку товару на суму 818 568,24 грн. З метою врегулювання відносин, 11.04.2022 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, примірник якої, підписаний зокрема обома сторонами та посвідчений їхніми печатками, примірник якої (копію) надано до матеріалів позовної заяви, за умовами якої відповідач зобов`язався повернути позивачу спірну суму у розмірі 111 517 431,76 грн. у визначений строк, і достроково припинити дію договору поставки. Позивач вказував, що відповідачем не було виконано умови додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, і не здійснено повернення спірної суми у визначені угодою строки, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Крім того, на спірну суму позивачем за порушення виконання зобов`язань за додатковою угодою, нараховано також 611 054,42 грн – пені, 3 575 960,51 грн – 3% річних та 19 626 360,47 грн – інфляційних втрат. 

Короткий зміст заперечень проти позову 
ТзОВ “Євро-тест” заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару внаслідок введення в Україні воєнного стану, що є форс-мажорною обставиною, зокрема, згідно п. 6.5. договору виконання зобов`язань за договором відкладається до закінчення часу, потягом якого діють форс-мажорні обставини. За таких обставин, за твердженням відповідача, позов ТзОВ “Євро-реконструкція” є передчасним. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 позовні вимоги задоволені частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” 111 517 431 грн 76 коп. - основного боргу, 611 054 грн 42 коп. - пені, 3 575 960 грн 51 коп. - 3% річних, 18 977 133 грн 80 коп. - інфляційних втрат та 747 914 грн 70 коп. - судового збору. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
- на виконання умов договору та специфікацій №1 та №2, позивачем у період з 10.02.2022 по 17.02.2022 перераховано на користь відповідача попередню оплату в сумі 112 336 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій, які містяться в матеріалах справи; 
- у відповідності до умов специфікацій №1 та № 2, поставка партії товару передбачалася у період з лютого по березень 2022 року; 
- проте, в порушення умов договору та підписаних сторонами специфікацій №1 та №2 до цього договору, ТзОВ “Євро-тест” поставку товару здійснило на суму 818 568,24 грн.; 
- внаслідок зміни обставин, якими позивач і відповідач керувалися при укладенні договору та у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, сторони шляхом підписання додаткової угоди №1 від 11.04.2022 домовилися про повернення позивачу попередньої оплати, яка була отримана відповідачем за договором в розмірі 111 517 431,76 грн наступним чином: 60 000 000,00 грн в строк до 30.04.2022 включно та 51 517 431,76 грн в строк до 31.05.2022 включно; 
- відповідач попередню оплату в сумі 111 517 431,76 грн позивачу не повернув; 
- оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання зобов`язання за додатковою угодою №1 від 11.04.2022 щодо повернення сплачених позивачем грошових коштів у вигляді передоплати, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТзОВ “Євро-реконструкція” про стягнення попередньої оплати у розмірі 111 517 431,76 грн, що має наслідком задоволення цієї вимоги; 
- також, за перерахунком суду, з відповідача підлягають стягненню 611 054 (шістсот одинадцять тисяч п`ятдесят чотири) грн 42 коп. – пені, 3 575 960 (три мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 51 коп. – 3% річних, 18 977 133 (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч сто тридцять три) грн 80 коп. – інфляційних втрат. 

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 149 760 грн 13 коп. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” з Державного бюджету України надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 187 880 грн 00 коп., сплаченого відповідно до платіжної інструкції №7767532136 від 14.03.2023.
Додаткове рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 149 760 грн 13 коп. мотивовано тим, що: 
- ТзОВ “Євро-реконструкція” надано суду докази витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті у розмірі 150 000,00 грн (50 000,00 грн – вартість наданих послуг та 100 000,00 грн – гонорар успіху); 
- приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково, відповідно вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, а саме, пропорційно задоволеним позовним вимогам та становить 149 760,13 грн (вартість наданих послуг в сумі 49 760,13 грн та гонорар успіху в сумі 100 000,00 грн). 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги на рішення та узагальнення її доводів, додаткових пояснень
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” 04.08.2023 безпосередньо звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23 повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає скасуванню повністю, в зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та порушенням норм матеріального та процесуального права.
Скаржник в обгрунтування доводів апеляційної скарги наголошував, що невиконання зобов?язань було спричинено наявністю форс-мажорних обставин (військової агресії рф проти України, яка розпочалась 24.02.2022), доданий позивачем до позову примірник додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, який містить підпис директора ТзОВ “Євро-тест” Федоровського Олександра Олеговича, ним не підписувався, і печаткою товариства – не посвідчувався. Проте, відповідач зазначав, що суд першої інстанції безпідставно не врахував вказані доводи, і не призначив судову експертизу, і ухвалив оскаржуване рішення на підставі неналежного доказу - примірнику додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, копію якого долучено позивачем до позову. 
Крім того, 06.05.2026 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, зокрема стосовно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 4037/25-33/4038/25-32 від 15.12.2025, відсутності вини відповідача у порушенні умов договору щодо поставки обумовленого обсягу товару.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги на додаткове рішення та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” 18.08.2023 (згідно поштового трекера на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким у стягненні витрат на правничу допомогу відмовити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що додаткове рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає скасуванню в оскаржуваній частині, в зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та порушенням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при ухваленні додаткового рішення судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема не досліджено обгрунтованість та розумність розміру заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, розгляд заяви здійснено без виклику учасників справи, заявлені позивачем витрати не відповідають критеріям реальності витрат, дійсності, фактичності, обгрунтованості, неминучості, необхідності, ні критеріям розумності. Крім того, позивачем не було сплачено адвокатські витрати у відповідній сумі, оскільки до матеріалів справи не надано платіжного документа про сплату визначених сум. 

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу на рішення 
03.10.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, і в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошував на наступному: 
- питання щодо розміру сплачених позивачем грошових коштів, на які не поставлено товар по договору, та які підлягають поверненню позивачу, встановлений судом першої інстанції правильно, не оспорюється та становить 111 517 341,76 грн; 
- судом першої інстанції вірно застосовано норму ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України та захищено майнове право позивача на повернення здійсненої оплати на суму 111 517 341,76 грн; 
- не зважаючи на наявність додаткової угоди № 1, відповідач у будь-якому випадку має дійсне зобо?язання з повернення позивачу попередньої оплати в силу закону; 
- посилання скаржника на те, що невиконання зобов?язань було спричинено наявністю форс-мажорних обставин (військової агресії рф проти України, яка розпочалась 24.02.2022), як і доводи щодо відсутності вини - є необгрунтованими та правомірно відхилені судом першої інстанції, зокрема з огляду на приписи п. 6.1, п. 6.3 договору.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення 
02.10.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, і в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції – без змін. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошував на наступному: 
- у позові позивачем було заявлено про те, що судові витрати на професійну правничу допомогу не будуть перевищувати 150 000,00 грн., і які будуть подані після ухвалення відповідного рішення, що і було зроблено позивачем; 
- позивачем документально погоджено фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги в місцевому господарському суді, який підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема договором про надання правової допомоги № 06/01-01/ЄР від 06.01.2022, Протоколом узгодження вартості послуг до даного договору; 
- витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено; 
- витрати на правову допомогу позивачу, що надана адвокатом ТОВ «Оптімалекс» Фесенком О.М. були необхідними для захисту прав та інтересів позивача, а також підтверджені відповідним звітом виконаних робіт від 11.07.2023; 
- гонорар успіху є додатковою винагородою адвоката за досягнення позитивного рішення у справі, обумовлений сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат; 
- витрати позивача на професійну правничу допомогу АО «Оптімалекс» відповідають критеріям необхідності, розумності, обгрунтованості та доведеності щодо їх фактичності та неминучості надання, а також є співмірними із складністю справи та її значенням для позивача, не виходить за розумі межі розміру гонорару; 
- ухвалене додаткове рішення є законним та обгрунтованим. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/4060/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя – Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4060/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23.
Крім того, не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” 18.08.2023 (згідно поштового трекера на конверті) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким у стягненні витрат на правничу допомогу відмовити.
Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (склад суду) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
23.08.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/4060/23.
У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.08.2023 у справі № 910/4060/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23 залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків.
Також, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 прийнято справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 визначеною колегією суддів, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 05.10.2023. 
15.09.2023 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023, об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/4060/23, в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23 призначити для спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-Тест” на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/4060/23 в судовому засіданні 05.10.2023.
У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці з 29.09.2023 по 06.10.2023, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі №910/4060/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, 05.10.2023 у відпустці по сімейним обставинам, здійснити розгляд справи у визначеному складі неможливо, у зв`язку з чим протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі №910/4060/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 справу №910/4060/23 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.
Також, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 у справі №910/4060/23 призначено комплексну судово-технічну та почеркознавчу експертизу документа, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.
16.11.2023 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/4060/23 з листом про надання необхідних документів для організації проведення експертизи, а саме оригіналу додаткової угоди № 1 від 11.04.202 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція”. 
Також у листі повідомлено про наявність в матеріалах справи двох примірників додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки, однак відсутність підпису від імені Федоровського О.О. та відтиску печатки Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” виключає можливість проведення призначеної судом експертизи.
У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі № 910/4060/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023: 
- поновлено апеляційне провадження у справі №910/4060/23 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 для розгляду клопотання Заступника директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; 
- Товариству з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” та Товариству з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” запропонувати завчасно надати пояснення щодо поданого клопотання на наявності у них документації та, у випадку їх наявності, надати: оригінал додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція”; 
- призначено судове засідання у справі №910/4060/23 на 12.12.2023 о 13 год. 40 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1 літера А. Зал судових засідань №16 (2 поверх); 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 задоволено клопотання Заступника директора Київського науково-дослідного інституту про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, витребувано оригінал документа та зупинено провадження у справі до отримання з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку експертизи, призначеної по даній справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 поновлено апеляційне провадження у справі №910/4060/23 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 для розгляду клопотання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових документів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 задоволено клопотання судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання матеріалів для проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, витребувано додаткові матеріали на вимогу експертів, зупинено провадження у справі до отримання з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку експертизи, призначеної по даній справі.
08.01.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшов висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів №4037/25-33/4038/25-32 від 15.12.2025 та повернулися матеріали справи №910/4060/23.
Разом з тим, у зв`язку з перебуванням суддів Гончарова С.А. та Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.01.2026 у справі №910/4060/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя – Тищенко О.В., судді: Сибіга О.М., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 прийнято справу №910/4060/23 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Сибіга О.М., Кравчук Г.А. Поновлено апеляційне провадження у справі №910/4060/23 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023. Розгляд справи №910/4060/23 призначено на 04.02.2026 о 13 год. 45 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1 літера А. Зал судових засідань №16 (2 поверх).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено розгляд справи №910/4060/23 на 11.03.2026 о 15 год. 15 хв. Засідання відбудеться в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1 літера А. Зал судових засідань №16 (2 поверх).
У зв`язку з участю судді Кравчука Г.А. у з`їзді суддів України, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.03.2026 у справі №910/4060/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя – Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2026 справу №910/4060/23 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М. Розгляд справи №910/4060/23 призначено на 06.05.2026 о 14 год. 30 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1 літера А. Зал судових засідань №16 (2 поверх).
В судовому засіданні 06.05.2026 оголошено перерву до 10.06.2026.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).
Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.
Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України, в умовах запровадженого воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
В судове засідання 10.06.2026 з`явились представники Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” (позивача). 
Скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” (відповідач) в судове засідання представників не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Ухвали суду направлені учасникам справи та їх представникам в їх електронні кабінети в системі «Електронний суд», про що сформовані відповідні довідки.
В свою чергу, 10.06.2026 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” (відповідач) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представники скаржника не мають можливості прибути в судове засідання, які можуть надати відповідні пояснення, заперечення, заяви, клопотання, у зв?язку з терміновим відрядженням до іншого міста. 
В судовому засіданні 10.06.2026 судом поставлено на обговорення клопотання скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” (відповідач) про відкладення розгляду справи. 
Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти заявленого клопотання, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. 
Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши думку присутніх представників позивача щодо заявленого клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. 
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників учасників справи у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи, за наведених автором клопотання доводів – відсутні. 
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що до клопотання не додано жодних доказів щодо відрядження представників, а в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують позицію відповідача щодо суті спору та поданих ним апеляційних скарг. Також, представники відповідача не були позбавлені можливості прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у відповідності до вимог ст. 197 Господарського процесуального кодексу України. 
Представники Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” (позивача) в судовому засіданні 10.06.2026 повідомили суд, що 05.09.2025 було подано заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме від вимог щодо стягнення 611 054 (шістсот одинадцять тисяч п`ятдесят чотири) грн 42 коп. – пені, 3 575 960 (три мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 51 коп. – 3% річних, 18 977 133 (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч сто тридцять три) грн 80 коп. – інфляційних втрат, і провадження у справі в цій частині слід закрити, а в решті просили апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” (відповідача) на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/4060/23 – залишити без задоволення, а судові акти – без змін. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи, 04.02.2022 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” (далі – покупець) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” (далі – постачальник) укладено договір поставки №04/02-22 (далі - договір), відповідно до якого постачальник постачає, а покупець приймає вугільну продукцію, марка, ціна, кількість і якість якого визначається у додатках (специфікації), що є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно п. 2.1. договору, постачання продукції за цим договором відбувається після обов`язкового узгодження між сторонами марки, кількості, ціни продукції, строків та умов поставки, що зазначаються у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору на підставі підтвердженої постачальником заявки покупця.
У відповідності до п. 3.2. договору, оплата продукції за договором здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі, специфікації, у рахунку-фактурі чи інших додатках до договору на умовах передплати, якщо інше не зазначено в специфікації.
Пунктом 5.2. договору передбачено, що за порушення термінів поставки продукції постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленої у строк продукції, за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 6.1. договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор), що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які постачальник або покупець не могли ні передбачити, ні запобігти їх виникненню розумними заходами.
Згідно п. 6.3. договору, сторона, що посилається на дію обставин непереборної сили, зобов`язана протягом 10 (десяти) днів поінформувати іншу сторону про настання таких обставин у письмовій формі. Підтвердженням існування форс-мажорних обставин є Сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою. Якщо сторона не направить або несвоєчасно направить необхідне повідомлення, вона втрачає право посилатися на обставини непереборної сили як на підстави для звільнення від відповідальності.
В п. 6.5. договору сторони погодили, що у випадку виникнення обставин непереборної сили термін виконання зобов`язань за цим договором відкладається до закінчення часу протягом якого діють обставини та їх наслідки. Якщо ці обставини тривають понад три місяці, сторони проводять переговори з метою досягнення прийнятого для обох сторін рішення. 
Договір набуває чинності з дати його укладення, шляхом його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2022, а в частині взаєморозрахунків – до повного виконання зобов`язань (п. 7.1. договору).
04.02.2022 між сторонами підписано специфікації №1 та №2, в яких сторони погодили поставку партії товару у період з лютого по березень 2022 року.
Згідно п. 9 специфікацій № 1 та №2, умови оплати: 100% вартості вугілля на умовах передоплати.
У період з 10.02.2022 по 17.02.2022 на виконання умов договору та специфікацій № 1 та №2 до договору, ТзОВ “Євро-реконструкція” здійснило попередню оплату на користь відповідача на загальну суму 112 336 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій: №3851898764 від 10.02.2022 на суму 1 500 000,00 грн, №2146617334 від 10.02.2022 на суму 1 042 905,00 грн, №2146617391 від 10.02.2022 на суму 7 000 000,00 грн, №2146617393 від 10.02.2022 на суму 3 957 095,00 грн, №2146617388 від 10.02.2022 на суму 1 500 000,00 грн, №3851898762 від 10.02.2022 на суму 300 000,00 грн, №3851898766 від 11.02.2022 на суму 3 700 000,00 грн, №2146617396 від11.02.2022 на суму 5 000 000,00 грн, №2146617395 від 11.02.2022 на суму 1 300 000,00 грн, №3851898815 від 15.02.2022 на суму 1 400 000,00 грн, №3851898821 від 16.02.2022 на суму 1 036 000,00 грн, №3851898853 від 17.02.2022 на суму 72 000 000,00 грн, №2146617411 від 17.02.2022 на суму 3 600 000,00 грн, №2146617410 від 17.02.2022 на суму 9 000 000,00 грн.
За твердженням позивача, що також не заперечується відповідачем, останній частково здійснив поставку товару на суму 818 568,24 грн, внаслідок чого вартість непоставленого товару складає 111 517 431,76 грн.
17.03.2022 відповідач листом за вих. №17/03 повідомив позивача, що у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин через військову агресію Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні, ТзОВ “Євро-тест” продовжує виконувати, наскільки це є можливим свої зобов`язання по договору поставки, і поставка вугільної продукції буде здійснена до станції призначення, але із затримкою у часі.
Крім того, позивачем до матеріалів справи разом з позовом було надано додаткову угоду № 1 від 11.04.2022до договору поставки №04/02-22 від 04.02.2022, в якій сторони погодили, що внаслідок зміни обставин, якими постачальник і покупець керувалися при укладенні договору та у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, сторони домовилися про повернення покупцю попередньої оплати, яка була отримана продавцем за договором у розмірі 111 517 431,76 грн наступним чином: 60 000 000,00 грн в строк до 30.04.2022 включно; 51 517 431,76 грн в строк до 31.05.2022 включно.
Відповідно до п. 3 та п. 4 додаткової угоди №1, керуючись п. 7.4. та п. 8.1. договору сторони дійшли згоди достроково припинити дію договору за згодою сторін з 01.06.2022. Зобов`язання сторін, що виникли за договором, припиняються з 01.06.2022 при умові повного виконання постачальником умов п. 1.1. та п. 1.2. цієї додаткової угоди. 
Як наголошував позивач у позові, відповідач грошові кошти, які є сумою передоплати, в розмірі 111 517 431,76 грн позивачу не повернув.
Позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих. № 12/5-19/495 від 01.03.2023, в якій вимагав повернути попередню оплату в сумі 111 517 431,76 грн, а також сплатити 3% річних в сумі 2 650 213, 06 грн та інфляційні втрати у розмірі 15 266 183, 03 грн протягом 7 (семи) днів з дати отримання цієї претензії.
Вказана претензія за вих. № 12/5-19/495 від 01.03.2023 надіслана позивачем відповідачу засобами поштового зв?язку на адресу юридичного місцезнаходження відповідача, на підтвердження чого надано накладну поштового оператора № 0209426420178 від 02.03.2023, опис вкладеного до цінного листа за зазначенням вкладення саме наведеної претензії, та фіскальний чек від 02.03.2023.
Проте, як зазначав позивач у позові, і що не заперечувалось відповідачем, ТзОВ “Євро-тест” претензію не задовольнило, відповіді позивачу не надало.
На підставі викладеного, ТзОВ “Євро-реконструкція” звернулося до суду з позовом про стягнення з ТзОВ “Євро-тест” попередньої оплати у розмірі 111 517 431,76 грн, а також просило стягнути пеню в сумі 611 054,42 грн за несвоєчасно поставлену продукцію за період з 01.04.2022 по 10.04.2022, 3% річних у розмірі 3 575 960,51 грн за період з 02.05.2022 по 09.06.2023 та інфляційні втрати в сумі 19 626 360,47 грн за період з 02.05.2022 по 12.06.2023.
Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти задоволення позову, зазначав, що не виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару у повному обсязі внаслідок форс-мажорних обставин, зокрема, введення в Україні воєнного стану, на підтвердження чого надав суду Сертифікат №3100-23-1675 ТПП України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 06.04.2023, відповідно до якого період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації: дата настання – 25.02.2022, дата закінчення – тривають до 30.03.2023. При цьому, відповідач стверджував, що не укладав з позивачем додаткову угоду №1 від 11.04.2022, у зв`язку з чим у нього не виникло обов`язку з повернення попередньої оплати позивачу в сумі 111 517 431,76 грн, відповідно позовні вимоги ТзОВ “Євро-реконструкція” є передчасними.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків. 
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні”, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з “Достатність доказів” на нову - “Вірогідність доказів” та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування “вірогідність доказів”.
Стандарт доказування “вірогідність доказів”, на відміну від “достатності доказів”, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі “Дж. К. та Інші проти Швеції” (“J.K. AND OTHERS v. SWEDEN”) ЄСПЛ наголошує, що “у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування “поза розумним сумнівом” (“beyond reasonable doubt”). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням “балансу вірогідностей”. Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри”.
Аналогічний підхід до стандарту доказування “вірогідність доказів” висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як “баланс вірогідностей”. 
Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, закріплено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (який був чинним на момент виникнення та перебігу спірних правовідносин), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (який був чинним на момент виникнення та перебігу спірних правовідносин), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до положення частини 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Отже, як підтверджується наявними матеріалами справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 04.02.2022 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №04/02-22, відповідно до якого ТзОВ “Євро-тест” зобов`язалося поставити, а ТзОВ “Євро-реконструкція” прийняти вугільну продукцію, марка, ціна, кількість і якість якого визначається у додатках (специфікації), що є невід`ємною частиною цього договору.
В п. 9 специфікацій №1 та №2 від 04.02.2022, сторони погодили умови оплати: 100% вартості вугілля на умовах передоплати.
На виконання умов договору та специфікацій №1 та №2, позивачем у період з 10.02.2022 по 17.02.2022 перераховано на користь відповідача попередню оплату загалом в сумі 112 336 000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій, які містяться в матеріалах справи, а тому у відповідності до умов специфікацій №1 та № 2 поставка партії товару мала бути здійснена відповідачем у період з лютого по березень 2022 року.
Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, в порушення умов договору та підписаних сторонами специфікацій №1 та №2 до цього договору, ТзОВ “Євро-тест” поставку товару здійснило лише на суму 818 568,24 грн., а решта сума передоплати в розмірі 111 517 431,76 грн. – відповідачем не була закрита поставкою товару, а також не була повернута позивачу.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У відповідності до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
В свою чергу, відповідач в апеляційній скарзі посилався також на те, що доданий позивачем до позову примірник додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, який містить підпис директора ТзОВ “Євро-тест” Федоровського Олександра Олеговича, ним не підписувався, і печаткою товариства – не посвідчувався. Проте, відповідач зазначав, що суд першої інстанції безпідставно не врахував вказані доводи, і не призначив судову експертизу, і ухвалив оскаржуване рішення на підставі неналежного доказу - примірнику додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, копію якого долучено позивачем до позову.
Суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи, з огляду на наступне. 
Дійсно, позивач у позові посилався на вказану додаткову угоду № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, обгрунтовуючи підстави для повернення спірної передоплати та підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, які обраховані з строків, узгоджених сторонами у даній додатковій угоді.
Проте, у позові також позивач навів також і нормативне обгрунтування підстав для повернення сплаченої спірної передоплати. 
Верховний Суд у застосуванні положень частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України неодноразово наголошував на тому, що умовою їх застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки закон не визначив форми пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.01.2026 у справі № 914/2033/24, від 09.12.2025 у справі № 910/14570/24, від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17.
У постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 925/125/14, від 04.11.2020 у справі № 910/9739/19 сформовано такий висновок щодо застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України: "Визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару ."
Додатково суд апеляційної інстанції при вирішенні спору звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17, які зводяться до того, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61- 18064св18)). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Отже, суд апеляційної інстанції враховує, що позивач висловив своє волевиявлення саме щодо повернення відповідачем суми передоплати в розмірі 111 517 431,76 грн., на яку поставку не було здійснено, надіславши відповідачу відповідну претензію за вих. № 12/5-19/495 від 01.03.2023, в якій заявив вимогу про повернення відповідної суми передоплати, що узгоджується з приписами ст. ст. 525, 526, 610, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, а обов?язок повернення відповідачем позивачу спірної суми передоплати існує саме в силу наведених норм закону та умов укладеного договору (дійсність та правомірність якого учасниками спору не оспорюється), з урахуванням зокрема заявлення такої вимоги позивачем в силу приписів ст. 530 Цивільного кодексу України. 
Таким чином, ураховуючи встановлене вище, оскільки відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції жодних доказів належного виконання зобов`язання з поставки товару за договором у погоджені специфікаціями строки, позивач висловив своє волевиявлення саме щодо повернення відповідачем суми передоплати в розмірі 111 517 431,76 грн., на яку поставку не було здійснено, надіславши відповідачу відповідну претензію за вих. № 12/5-19/495 від 01.03.2023, в якій заявив вимогу про повернення відповідної суми передоплати, що узгоджується з приписами ст. ст. 525, 526, 610, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченої передоплати в розмірі 111 517 431,76 грн. – є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі за наведених підстав, з застосуванням судом норм права, які регулюють спірні правовідносини, що є компетенцією суду.
Крім того, позивач у позові посилався на додаткову угоду № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, обгрунтовуючи лише порушення строків повернення спірної передоплати, а не сам факт виникнення обов?язку з повернення спірної передоплати, який існує в силу вищенаведених норм закону та договору (дійсність та правомірність якого учасниками спору не оспорюється), а також обгрунтовує підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, які обраховані з строків, узгоджених сторонами у даній додатковій угоді. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” про призначення у даній справі № 910/4060/23 судової експертизи, призначено у справі № 910/4060/23 комплексну судово-технічну та почеркознавчу експертизу документа, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої поставлені питання щодо дійсності підпису керівника відповідача та печатки відповідача на примірнику даної додаткової угоди. 
08.01.2026 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшов відповідний висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 4037/25-33/4038/25-32 від 15.12.2025, в якому експертами зроблено висновки про те, що підпис від імені Федоровського О.О., що міститься у рядку «Директор» графи «Постачальник ТОВ «Євро-Тест» Додаткової угоди № 1 від 11.04.2022 до договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, яка укладена між позивачем та відповідачем, виконаний не Федоровським О.О., а іншою особою, а відтиск печатки від імені ТОВ «Євро-Тест» у Додатковій угоді № 1 від 11.04.2022 до договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, підписаної між ТОВ «Євро-Тест» та ТОВ «Євро-Реконструкція», нанесений печаткою ТОВ «Євро-Тест», вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження. 
Суд апеляційної інстанції, як зазначалось вище, враховує те, що позивач у позові посилався на додаткову угоду № 1 від 11.04.2022 до Договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022, обгрунтовуючи лише порушення строків повернення спірної передоплати, а не сам факт виникнення обов?язку з повернення спірної передоплати, який існує в силу вищенаведених норм закону та договору поставки № 04/02-22 від 04.02.2022 (дійсність та правомірність якого учасниками спору не оспорюється), і висновки експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 4037/25-33/4038/25-32 від 15.12.2025, встановлених обставин виникнення обов?язку з повернення спірної передоплати - не спростовують. 
Крім того, вже після призначення судової експертизи, 05.09.2025 від позивача через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява позивача (за підписом генерального директора Сидоренко О.А.) про відмову від частини позовних вимог, а саме від вимог щодо стягнення 611 054 (шістсот одинадцять тисяч п`ятдесят чотири) грн 42 коп. – пені, 3 575 960 (три мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 51 коп. – 3% річних, 18 977 133 (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч сто тридцять три) грн 80 коп. – інфляційних втрат, внаслідок чого позивач просив закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. 
П. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом. 
Перелік прав та обов`язків сторін господарського процесу міститься у статті 46 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, одним із прав позивача, закріпленим у пункті 1 частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, є можливість відмови від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відмова від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Відмова позивача від позову є формою реалізації диспозитивності господарського судочинства.
За приписами ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Складовою зазначеного принципу є можливість суб`єкта відмовитися від свого права чи інтересу. Тобто, право особи на звернення до суду з позовом рівною мірою стосується й права такої особи на відмову від такого позову або частини позовних вимог та є формою реалізації одного із принципів господарського судочинства.
Отже, процесуальним законом визначено право позивача на відмову від позову (всіх або частини позовних вимог), зокрема, в суді апеляційної інстанції, і така заява повинна відповідати положенням ст. 191 Господарського процесуального кодексу України.
Правові наслідки прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі, передбачені ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Таким чином, оскільки позивач на стадії апеляційного розгляду справи відмовився від частини позовних вимог, а саме від вимог щодо стягнення 611 054 (шістсот одинадцять тисяч п`ятдесят чотири) грн 42 коп. – пені, 3 575 960 (три мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 51 коп. – 3% річних, 18 977 133 (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч сто тридцять три) грн 80 коп. – інфляційних втрат, його заява в цій частині відповідає приписам ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, а тому відмова від позову в цій частині приймається судом апеляційної інстанції, у зв?язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині скасовується, а провадження у справі в наведеній частині підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. 
Доводи скаржника в апеляційній скарзі про те, що невиконання зобов?язань було спричинено наявністю форс-мажорних обставин (військової агресії рф проти України, яка розпочалась 24.02.2022), як ві щодо відсутності вини відповідача, як підстави для невиконання ним обов?язку з повернення спірних коштів - є необгрунтованими та відхиляються судом апеляційної інстанції, з огляду на наступне.
24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, строк дії воєнного стану неодноразово Указами Президента України продовжено.
Згідно Указу Президента України від 01.05.2023 №254/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Таким чином з 24.02.2022 і на даний час, в Україні запроваджений та діє воєнний стан.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.
Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс - мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до п. 6.1. договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор), що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які постачальник або покупець не могли ні передбачити, ні запобігти їх виникненню розумними заходами.
Разом із тим, згідно п. 6.3. договору сторона, що посилається на дію обставин непереборної сили, зобов`язана протягом 10 (десяти) днів поінформувати іншу сторону про настання таких обставин у письмовій формі. Підтвердженням існування форс-мажорних обставин є Сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою. Якщо сторона не направить або несвоєчасно направить необхідне повідомлення, вона втрачає право посилатися на обставини непереборної сили як на підстави для звільнення від відповідальності.
В п. 6.5. договору сторони погодили, що у випадку виникнення обставин непереборної сили термін виконання зобов`язань за цим договором відкладається до закінчення часу протягом якого діють обставини та їх наслідки. Якщо ці обставини тривають понад три місяці, сторони проводять переговори з метою досягнення прийнятого для обох сторін рішення. 
З наведеного вбачається, що сторони погодили, як у п. 6.1. договору звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором, якщо таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор), так і в п. 6.5. договору, продовжили термін виконання зобов`язань за цим договором до закінчення часу протягом якого діють обставини непереборної сили (форс-мажор).
Водночас, згідно п. 6.3. договору у будь-якому випадку сторона, що посилається на дію обставин непереборної сили, зобов`язана протягом 10 (десяти) днів поінформувати іншу сторону про настання таких обставин у письмовій формі, проте, ТзОВ “Євро-тест” повідомило позивача про настання форс-мажорних обставин внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, яка почалась 24.02.2022, тільки 17.03.2022, тобто з порушенням 10-ти денного строку на таке повідомлення, внаслідок чого втратило право посилатись на обставини непереборної сили, як на підстави для невиконання зобов?язання. 
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТзОВ “Євро-тест” отримало сертифікат №3100-23-1675 ТПП України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) 06.04.2023, тобто після звернення ТзОВ “Євро-реконструкція” до суду з відповідним позовом.
Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній справі, з урахуванням меж апеляційного оскарження, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої передоплати в розмірі 111 517 431,76 грн.
Також, розглянувши доводи скаржника стосовно наявності обумовлених законом підстав для скасування додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків. 
Ч. 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
10.07.2023 Господарським судом міста Києва ухвалено відповідне рішення, повний текст якого складено та підписано 17.07.2023.
У строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України, тобто 19.07.2023, до канцелярії суду першої інстанції надійшла від ТзОВ “Євро-реконструкція” заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 150 000,00 грн, в тому числі: вартість наданих послуг з представництва інтересів позивача в сумі 50 000,00 грн та гонорар успіху в сумі 100 000,00 грн.
Так, у позовній заяві позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які очікується понести у зв`язку із розглядом справи, не буде перевищувати 150 000,00 грн. 
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем надано:
- договір про надання правової допомоги №06/01-01/ЄР від 06.01.2022, укладений між ТзОВ “Євро-реконструкція” та Адвокатським об`єднанням “Оптімалекс”; додаткову угоду від 30.12.2022 до договору про надання правової допомоги №06/01-01/ЄР; протокол узгодження вартості послуг по супроводженню справи №910/4060/23 від 17.03.2023, який є додатком до цього договору; 
- звіт виконаних робіт (детальний опис) від 11.07.2023.
Відповідно до п. 5.1. договору, вартість наданих за цим договором послуг визначається по факту їх надання на підставі актів приймання-передачі наданих послуг або вказується в окремих додаткових угодах.
Пунктом 1 протоколу узгодження вартості послуг, сторони засвідчили про досягнення згоди про те, що вартість послуг професійної правничої допомоги, які надаються виконавцем замовнику по супроводженню справи №910/4060/23 (судова інстанція – Господарський суд міста Києва) не буде перевищувати 150 000,00 грн з врахуванням премії (додаткового гонорару/гонорару успіху).
Згідно п. 2 протоколу узгодження вартості послуг, сторони засвідчили, що між ними досягнута згода про встановлення фіксованого розміру винагороди (гонорару) виконавцю за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги за договором про надання правової допомоги №06/01-01/ЄР від 06.01.2022, які надаються виконавцем замовнику по супроводженню справи №910/4060/23 у Господарському суді міста Києва, а саме – 50 000,00 грн. Наведений розмір винагороди визначений у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого виконавцем часу.
У відповідності до п. 3 протоколу узгодження вартості послуг, керуючись положеннями розділу 5 договору про надання правової допомоги №06/01-01/ЄР від 06.01.2022 сторони домовились про таке: у разі, якщо для замовника за результатами розгляду справи №910/4060/23 у Господарському суді міста Києва буде прийнято позитивне рішення (задоволені позовні вимоги у стягнення, зокрема, розміру основної заборгованості у сумі 111 517 431,76 грн), замовник сплачує виконавцю премію (додатковий гонорар/гонорар успіху) у розмірі 100 000,00 грн, що складає 0,076% від ціни позову у сумі 131 060 689,01 грн, заявленої замовником до стягнення та 0,089% від розміру основної заборгованості у сумі 111 517 431,76 грн. Сторони погоджуються, що розмір задоволених до стягнення штрафних санкцій не впливає на розмір премії (додатковий гонорар/гонорар успіху), який підлягає сплаті виконавцю.
В п. 3.2. протоколу узгодження вартості послуг, сторони зазначають, що відповідна сума премії (додатковий гонорар/гонорар успіху) у розмірі 100 000,00 грн, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною вартості послуг професійної правової допомоги, які надаються виконавцем замовнику по супроводженню справи №910/4060/23 у Господарському суді міста Києва, тож належить до судових витрат.
Відповідно до п. 5.1. протоколу узгодження вартості послуг, у разі, якщо для замовника за результатами розгляду справи №910/4060/23 прийнято позитивне (частково-позитивне) рішення (задоволені позовні вимоги, зокрема, розмір основної заборгованості у сумі 111 517 431,76 грн), сторони домовились про наступний порядок оплати вартості послуг професійної правничої допомоги, а саме: оплата здійснюється після отримання відшкодування вартості послуг, яке підлягає отриманню зі сторони, що програла справу.
Згідно зі звітом виконаних робіт (детальний опис) від 11.07.2023, вартість наданих послуг АО “Оптімалекс” за період з 01.03.2023 по 10.07.2023 складає 50 000,00 грн, гонорар успіху – 100 000,00 грн, разом вартість наданих послуг професійної правничої допомоги, яка підлягає оплаті, складає 150 000,00 грн.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, з наведеного вбачається, що ТзОВ “Євро-реконструкція” надано суду докази витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті у розмірі 150 000,00 грн (50 000,00 грн – вартість наданих послуг та 100 000,00 грн – гонорар успіху).
Разом із тим, приймаючи до уваги те, що позовні вимоги позивача обгрунтовано задоволено частково, відповідно, вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, а саме, пропорційно задоволеним позовним вимогам та становить 149 760,13 грн (вартість наданих послуг в сумі 49 760,13 грн та гонорар успіху в сумі 100 000,00 грн). Та обставина, що позивач на стадії апеляційного розгляду справи відмовився від частини позовних вимог, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо пропорційного задоволення відповідних витрат за результатами розгляду відповідного спору. 
Доводи скаржника про те, що при ухваленні додаткового рішення судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема не досліджено обгрунтованість та розумність розміру заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, заявлені позивачем витрати не відповідають критеріям реальності витрат, дійсності, фактичності, обгрунтованості, неминучості, необхідності, ні критеріям розумності. Крім того, позивачем не було сплачено адвокатські витрати у відповідній сумі, оскільки до матеріалів справи не надано платіжного документа про сплату визначених сум – судом апеляційної інстанції відхиляються як необгрунтовані, з огляду на те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу АО «Оптімалекс» відповідають критеріям необхідності, розумності, обгрунтованості та доведеності щодо їх фактичності та неминучості надання, а також є співмірними із складністю справи та її значенням для позивача, з урахуванням того, що загальна ціна позову складала загалом 131 060 689,01 грн., а присуджений судом першої інстанції розмір гонорару та витрат на професійну правничу допомогу не виходять за розумні межі розміру гонорару та зазначених витрат. 
Крім того, відповідно до ч.1,2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Цією ж нормою передбачено, що відшкодуванню за рішенням суду підлягають навіть ті витрати на послуги адвоката, які лише мають бути сплачені. Такі висновки викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19. Таким чином, доводи скаржника про відсутність доказів оплати таких витрат – є необгрунтованими та відхиляються судом апеляційної інстанції. 
Доводи скаржника про те, що розгляд заяви здійснено без виклику учасників справи, не є підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення в силу ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідна заява про ухвалення додаткового рішення була надіслана позивачем відповідачу (докази чого наявні в матеріалах справи), і у відповідності до ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного додаткового рішення), якими передбачено, що саме у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, проте, суд першої інстанції не встановив такої необхідності.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційних скаргах на рішення та додаткове рішення (в оскаржуваній частині) не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у оскаржуваних рішеннях та додатковому рішенні, з урахуванням меж апеляційного оскарження. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення 111 517 431 (сто одинадцять мільйонів п`ятсот сімнадцять тисяч чотириста тридцять одну) грн 76 коп. основного боргу слід залишити без змін, оскільки доводи скаржника в цій частині не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення в цій частині ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення в цій частині за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.
Також, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному додатковому рішенні щодо витрат на професійну правничу допомогу, оскаржуване додаткове рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування додаткового рішення, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.
Також, суд апеляційної інстанції приймає правомірну відмову Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” від позову в частині позовних вимог у справі № 910/4060/23, а саме щодо 611 054 (шістсот одинадцять тисяч п`ятдесят чотири) грн 42 коп. – пені, 3 575 960 (три мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 51 коп. – 3% річних, 18 977 133 (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч сто тридцять три) грн 80 коп. – інфляційних втрат. 

Розподіл судових витрат
Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
За наслідками апеляційного розгляду справи, суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: 
- з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” слід стягнути 747 914 (сімсот сорок сім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн 70 коп. – судового збору за подачу позову; 
- судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23 в сумі 1 148 505 грн. 33 коп. та судові витрати по оплаті судової експертизи в сумі 35 592 (тридцять п?ять тисяч п?ятсот дев?яносто дві) грн. 16 коп. – слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 231-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/4060/23 – залишити без задоволення. 
2. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” від позову в частині позовних вимог у справі № 910/4060/23, а саме щодо 611 054 (шістсот одинадцять тисяч п`ятдесят чотири) грн 42 коп. – пені, 3 575 960 (три мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 51 коп. – 3% річних, 18 977 133 (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч сто тридцять три) грн 80 коп. – інфляційних втрат.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23 в частині стягнення 611 054 (шістсот одинадцять тисяч п`ятдесят чотири) грн 42 коп. – пені, 3 575 960 (три мільйони п`ятсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 51 коп. – 3% річних, 18 977 133 (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят сім тисяч сто тридцять три) грн 80 коп. – інфляційних втрат – скасувати та закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог. 
4. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23 - залишити без змін. 
5. Викласти абзаци перший та другий резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23 в наступній редакції: 
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” в частині стягнення основного боргу - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-тест” (03039, місто Київ, проспект Лобановського, будинок 119Х, офіс 21; ідентифікаційний код 32524702) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Євро-реконструкція” (02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, будинок 20; ідентифікаційний код 37739041) 111 517 431 (сто одинадцять мільйонів п`ятсот сімнадцять тисяч чотириста тридцять одну) грн 76 коп. – основного боргу та 747 914 (сімсот сорок сім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн 70 коп. – судового збору. 
6. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі № 910/4060/23 – залишити без змін. 
7. Судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у справі № 910/4060/23 в сумі 1 148 505 (один мільйон сто сорок вісім тисяч п?ятсот п?ять) грн. 33 коп. та судові витрати по оплаті судової експертизи в сумі 35 592 (тридцять п?ять тисяч п?ятсот дев?яносто дві) грн. 16 коп. – залишити за скаржником. 
8. Матеріали справи № 910/4060/23 повернути до Господарського суду міста Києва, доручивши видати наказ.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 02.07.2026 після виходу суддів з відпусток. 

Головуючий суддя О.В. Тищенко 

Судді О.М. Сибіга

С.А. Гончаров