Справа № 466/2861/26
Провадження № 3/466/1270/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Свірідова В.В., за участю неповнолітнього ОСОБА_1 , в присутності законного представника неповнолітнього – ОСОБА_2 , захисника неповнолітнього- адвоката Мельничука І.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента 2 курсу Львівського поліграфічного фахового коледжу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
встановив:
згідно протоколу серії ЕПР 1 №622820 від 24.03.2026р. встановлено, що 23.03.2026р. о 00.20год. у м. Дубляни, вул. Коцюбинського, 6, Львівської області гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen CC д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події та не повідомив поліцію, чим порушив п. 2.10.а. Правил дорожнього руху України.
При розгляді матеріалів адміністративної справи в суді 19.06.2026 ОСОБА_1 в присутності свого законного представника, матері ОСОБА_2 свою вину визнав лише у вчиненому правопорушенні, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Пояснив, дійсно не отримував прав на керування транспортними засобами, а лише відвідував курси (навчався). В той день він взяв автомобіль, який належить тітці, і поїхав до дівчини. Зазначив, що не керував даним автомобілем, оскільки автомобіль стояв припаркований на вул. Коцюбинського, 6 у м. Дубляни, і він разом з дівчиною перебували в салоні даного автомобіля. В подальшому до даного автомобіля підійшли двоє осіб, один з яких був батько цтєї дівчини, ОСОБА_3 разом з нападником почали наносити удари по його автомобілю.
Факту вчинення ним ДТП та залишення місця ДТП не визнає, оскільки був змушений поїхати з місця з метою збереження власного життя та життя своєї дівчини.
Захисник неповнолітнього, адвокат Мельничук І.А. просив закрити справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч.2 ст. 126, ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 був змушений поїхати з метою збереження власного життя. Залишення місця пригоди обумовлювалося діями інших осіб, які несли реальну та безпосередню загрозу його життю та здоров`ю, у зв`язку з чим він діяв в умовах крайньої необхідності для відвернення більшої шкоди. Окрім того зазначає, що відносно одного з нападників, являється ОСОБА_4 , саме через цю подію було порушено адміністративну справу №444/1646/26 ( дрібне хуліганство) та 17.06.2026 року суддею Жовківського районного суду Львівської області Мікулою В.Є. було його притягнуто до адміністративної відповідальності і цю обставину також підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_3 .
Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні надав пояснення, аналогічним матеріалам справи.
В подальшому захисник Мельничук І.А. подав заяву про звершення розгляду справи без його участі, та участі ОСОБА_1 . 
Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази, приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП з наступних підстав.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, передбачена ст.122-4 КУпАП.
Відповідно до п. 2.10 «а,д» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
На думку суду, відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, з огляду на наступне.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому, пояснення, надані ОСОБА_1 та його захисником, адвокатом Мельничук І.А., свідчать про відсутність у нього прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки залишення місця пригоди обумовлювалося діями інших осіб, які несли реальну та безпосередню загрозу його життю та здоров`ю, у зв`язку з чим він діяв в умовах крайньої необхідності для відвернення більшої шкоди, а матеріали справи не містять доказів на спростування цих пояснень.
У судовому засіданні 19.06.2026 було досліджено та оглянуто відеозапис, з якого вбачається, що особи, один з яких ОСОБА_3 разом з іншим нападником наносять удари по автомобілю, після чого вказаний автомобіль з метою уникнення подальших ушкоджень та небезпеки залишає місце зупинки.
Вказане підтвердив і сам ОСОБА_3 . 
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 №23-рп/2010 зазначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій вст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Відповідно до ч. 3ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст.247, 283, 284 КпАП України, суддя, -
п о с т а н о в и в:
Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя	  	В.  В.  Свірідова