СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/3713/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С. , суддя Гетьман Р.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (вх. № 765 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 (суддя Чистякова І.О.) у справі № 922/3713/25 
за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, ідентифікаційний код 00131954) 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 
про стягнення 4380,78 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 4380,78 грн, яка складається із: 2782, 87 грн – 3% річних заборгованості за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії, заборгованості з індексу інфляції в сумі 1597,91 грн за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії.
Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2 422,40 грн та розглянути справу справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 у справі № 922/3713/25 позов задоволено повністю; стягнуто з Військово-медичного клінічного центру Північного регіону на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" заборгованість у розмірі 4380,78 грн, яка складається з: 2782,87 грн – 3% річних заборгованості за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії, 1597,91 грн - інфляційних втрат за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачем несвоєчасно сплачувалися кошти за послуги з розподілу електричної енергії, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 4380,78 грн, яка складається з: 3% річних в сумі 2782,87 грн за період березень 2024 - червень 2024, квітень 2025 - червень 2025, серпень 2025 та індексу інфляції в сумі 1597,91 грн за період травень 2024 - червень 2024.
Перевіривши розрахунок 3% річних та індексу інфляції, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2782,87 грн – 3% річних заборгованості за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії та заборгованості з індексу інфляції в сумі 1597, 91 грн за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії, є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційний суд, зокрема, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 у справі №922/3713/25 повністю; дослідити докази, наявні в матеріалах справи, які не досліджувались у суді першої інстанції, а також докази, які досліджувались судом першої інстанції з порушенням вимог ГПК України; залучити Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова до участі у справі як належного відповідача. 
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає таке:
- 21.03.2025 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова та Акціонерним товариством «Харківобленерго» укладено договір №554, який є базовим документом, що регулює відповідні правовідносини. Відповідно до умов зазначеного договору саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова виступає стороною договору та визначений платником за електричну енергію, спожиту військовими частинами, які перебувають на його забезпеченні, у тому числі Військово-медичним клінічним центром Північного регіону. Таким чином, саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є суб`єктом виконання грошового зобов`язання перед позивачем.
- слід врахувати бюджетну природу відповідних правовідносин. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є розпорядником бюджетних коштів та здійснює фінансування комунальних послуг військових частин. Військові частини не є самостійними платниками у таких правовідносинах та не здійснюють розрахунків із постачальниками електроенергії, що виключає можливість покладення на них відповідних грошових зобов`язань. Неврахування цієї обставини призвело до неправильного застосування норм матеріального права.
- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки не встановив належного боржника, не дослідив ключовий договір, неправильно застосував норми матеріального права та допустив істотні порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 у справі № 922/3713/25 залишено без руху. ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) встановлено строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків – десять днів з дня вручення заявникові копії даної ухвали. У вказаний строк заявником має бути надано суду: - клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги з зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення. Роз`яснено заявникові, що у разі не усунення ним недоліків у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається скаржникові.
21.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від апелянта надійшла заява про поновлення процесуального строку (вх. № 4458).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 у справі № 922/3713/25; розгляд апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 у справі № 922/3713/25 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без виклику учасників справи. Позивачу встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч. 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів апелянтові. Витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3713/25.
27.04.2026 через підсистему «Електронний суд» від апелянта надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем (вх. № 4674), в якому заявник просить апеляційний суд залучити Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова (Код ЄДРПОУ: 07923280) до участі у справі як належного відповідача.
28.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/3713/25.
08.05.2026 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційний суд апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 - без змін.
У відзиві позивач зазначає, що:
- розподіл електричної енергії споживачу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснюється на підставі Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 2-3507С від 01.01.2019, до умов якого відповідно підписаної заяви – приєднання, відповідач приєднався на умовах договору про постачання електричної енергії № 2-3507С від 15.08.2007 з додатками що є його невід`ємною частиною. На виконання умов Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 2-3507С від 01.01.2019, Споживачу надавались послуги з розподілу електричної енергії, а також, кожного місяця на його адресу за результатами розрахункового періоду та на підставі узгоджених документів, направлялись рахунки про надання послуг з розподілу електричної енергії.
- з урахуванням несвоєчасної Відповідачем оплати послуг з розподілу електричної енергії Позивачем було нараховано: 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 2 782,87 грн за період: березень 2024 року – червень 2024 року, квітень 2025 року – червень 2025 року, серпень 2025 року та інфляційні втрати у сумі 1 597,91 грн за період травень 2024 року – червень 2024 року у зв`язку з порушенням Відповідачем строків оплати послуг з розподілу електричної енергії.
- щодо посилання Відповідача про те, що саме Квартирноексплуатаційний відділ м. Харкова є суб`єктом виконання грошового зобов`язання перед позивачем, АТ «Харківобленерго» зазначає, що сума спірної заборгованості проти якої заперечує відповідач, виникла ще до моменту укладення Договору, на який посилається Відповідач в апеляційній скарзі. А тому, у зв`язку із фактичним споживанням електричної енергії Відповідачем та діючим Договором про постачання електричної енергії № 2-3507С від 01.01.2019 року, АТ «Харківобленерго» були здійснені нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.
- позивач вважає, що укладення договору не створило нове зобов`язання, а врегулювало вже існуючі між сторонами правовідносини та порядок виконання Відповідачем обов`язку щодо погашення наявної заборгованості, у відповідності до ст. 631 ЦК України.
- факт виникнення заборгованості, належне виконання Позивачем своїх зобов`язань та наявність у Відповідача обов`язку щодо здійснення наявної заборгованості за Договором про постачання електричної енергії № 2-3507С від 01.01.2019 року підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, які були досліджені судом першої інстанції під час ухвалення рішення у справі № 922/3713/25 від 17.12.2025.

Щодо прийняття доказів на стадії апеляційного розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Так, норми процесуального права, зокрема, положення статті 269 ГПК України є універсальними і застосовуються судом апеляційної інстанції у всіх категоріях спорів.
Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як: «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 зі справи № 909/722/14.
Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 зі справи№ 916/3130/17 та від 18.06.2020 зі справи № 909/965/16, від 26.02.2019 зі справи № 913/632/17 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному разі - позивача).
При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до приписів ч. 8 ст. 165 ГПК України (далі - ГПК України), відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
За змістом частин 1, 2, 4 ст. 119 ГПК України поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом, а встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч. 1ст. 113 ГПК України).
Згідно п.1 ч.1 ст.178 ГПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.10.2025, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3713/25; роз`яснено відповідачу, що згідно ст.251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; попереджено відповідача про те, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. 
З довідок про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримано з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 21.10.2025 по справі №922/3713/25 надіслано одержувачу Акціонерному товариству "Харківобленерго" та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до їх електронних кабінетів: 21.10.2025 о 18:05 год.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Згідно з абз. 2 ч. 6 цієї статті, якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, таке рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отож датою вручення сторонам ухвали суду від 21.10.2025 про відкриття провадження у справі - є 22.10.2025.
Таким чином, сторони були повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Разом з тим, відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. Тому, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
17.12.2025 ухвалено рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/3713/25.
19.01.2026 на виконання вказаного рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 стягувачу видано відповідний наказ.
17.03.2026 через систему "Електронний суд" відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№6435).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.03.2026 відзив на позовну заяву (вх.№6435 від 17.03.2026) залишено без розгляду, оскільки відповідачем подано відзив на позовну заяву після закінчення процесуального строку для його подання та після ухвалення рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 у цій справі.
Разом з тим, апелянт у скарзі просить дослідити докази, наявні в матеріалах справи, які не досліджувались у суді першої інстанції, а також докази, які досліджувались судом першої інстанції з порушенням вимог ГПК України.
Зважаючи на вказане, апеляційний суд констатує, що апелянт просить долучити до матеріалів справи докази, які були подані з відзивом на позовну заяву, однак не були прийняті судом першої інстанції, через залишення відзиву на позовну заяву без розгляду. 
Колегія суддів доходить висновку про те, що відповідачем не надано переконливих доказів, що свідчили про наявність дійсних перешкод для подання додаткових доказів у суді першої інстанції. Напроти, матеріали справи вказують на те, що відповідачем було пропущено строк для подання відзиву на позовну заяву, і відповідно, доказів, що спростовують позицію позивача, а також заперечень і додаткових пояснень на стадії розгляду справи в суді першої інстанції.
Апеляційний суд не має приймати докази, які не були предметом розгляду місцевим господарським судом, якщо не встановлено винятковості випадку для прийняття таких доказів, у розумінні вищезазначених положень ГПК України, із підтвердженням цього документально.
З огляду на зазначене, Східний апеляційний господарський суд відмовляє у задоволенні клопотання апелянта про долучення до справи додаткових доказів.

Щодо клопотання апелянта про заміну первісного відповідача належним відповідачем (вх. № 4674).
Апелянт вказує, що відповідно до пункту 3 розділу 7 Наказу Міністерства оборони України “Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення в системі Міністерства оборони України” від 03.07.2013 №448 встановлено, що оплата комунальних послуг за військові частини проводиться за рахунок відповідних бюджетних асигнувань на підставі укладених договорів постачання (відшкодування вартості спожитих) комунальних послуг відповідно до законодавства. 
21.03.2025 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова та Акціонерним товариством «Харківобленерго» укладено договір №554, який є базовим документом, що регулює відповідні правовідносини. Відповідно до умов зазначеного договору саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова виступає стороною договору та визначений платником за електричну енергію, спожиту військовими частинами, які перебувають на його забезпеченні, у тому числі Військово-медичним клінічним центром Північного регіону. 
Таким чином, саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є суб`єктом виконання грошового зобов`язання перед позивачем, а тому апелянт просить залучити Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова (Код ЄДРПОУ: 07923280) до участі у справі як належного відповідача.
З приводу зазначеного Східний апеляційний господарський суд вказує про таке.
Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц).
Проаналізувавши положення ст. 48 ГПК України, колегія суддів доходить висновку про те, що зазначена процесуальна дія – заміна неналежного відповідача належним відповідачем – належить до повноважень господарського суду першої інстанції, оскільки вчиняється на стадії підготовчого провадження, або, як виняток, після завершення цієї стадії відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України і до моменту вирішення спору по суті. 
Крім того, заміна неналежного відповідача належним можлива виключно за наявності відповідного клопотання позивача та за умови встановлення судом обставин, які свідчать про пред`явлення позову не до тієї особи, яка повинна відповідати за заявленими вимогами. Зазначене процесуальне питання пов`язане з дослідженням фактичних обставин справи, визначенням складу учасників процесу та забезпеченням реалізації ними процесуальних прав, що є завданням суду першої інстанції під час розгляду справи.
Отже, апеляційні суди не мають повноважень здійснювати заміну неналежного відповідача належним відповідачем.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 12.07.2022 у справі №804/3730/18 де вказано, що заміна відповідача належним відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.
З огляду на викладене, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання апелянта про заміну первісного відповідача належним відповідачем (вх. № 4674).

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2017 набрав чинності Закон України “Про ринок електричної енергії” (надалі - Закон про ринок), який розмежовує діяльність суб`єкта господарювання з постачання та діяльність з розподілу електричної енергії. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 7 Закону України “Про ліцензування видів господарської діяльності” діяльність у сфері електроенергетики є ліцензованою та ліцензується з урахуванням особливостей, визначених Законом про ринок. 
Органом ліцензування діяльності у сфері електроенергетики є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі — НКРЕКП, Регулятор). 
Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 1446 Акціонерне товариство “Харківобленерго” (далі - Позивач, АТ “Харківобленерго”) є оператором системи розподілу (надалі - ОСР) та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території м. Харкова та Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, та не є постачальником електричної енергії. 
Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють взаємовідносини між ОСР, електропостачальниками та споживачами (разом — Учасники роздрібного ринку), є зокрема, Закон, Кодекс систем розподілу (надалі — КСР), затверджений Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, та Правила роздрібного ринку електричної енергії (надалі — ПРРЕЕ), затверджені Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі — Постанова № 312), в яких визначені права, обов`язки та відповідальність сторін. 
Доступ до системи розподілу та послуги з розподілу надаються ОСР з 01.01.2019 усім споживачам, електроустановки яких приєднані до мереж ОСР на території його діяльності на підставі публічного договору приєднання - Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (надалі - Договір), який укладається між Товариством та споживачем, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за формою (типовою формою) договору, що є додатком № 3 до ПРРЕЕ та розміщена на офіційному сайті АТ “Харківобленерго”. 
Договір споживача з розподілу вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання та/або сплати за рахунком, який надсилається одночасно з Договором споживача про розподіл та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (п. 4 Постанови 312, п.п. 1.2.15, п.п. 2.1.6 ПРРЕЕ)). 
Відповідно до абз. 3, п. 5 Постанови 312, з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії ОСР надає послуги комерційного обліку споживачам. 
Відповідно до п. 1.2 Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, умови Договору розроблені відповідно до Закону України “Про ринок електричної енергії” та ПРРЕЕ, та є однаковими для всіх споживачів, що відповідає положенням ст. ст. 633, 634 ЦК України.
Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення Договору означає, що між розподільчою організацією та споживачем досягнуто згоди з усіх його умов. 
Відповідно до п. 2.1.5. ПРРЕЕ - Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в частині розрахунків за послуги оператора системи діє, якщо згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією відповідного енергопостачальника оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує споживач.
Відповідно до п. 1.1 Типового Договору сторонами погоджено, що цей договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (надалі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам (надалі - Споживач) як послуги Оператора системи. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору. 
Відповідно до Заяви - приєднання до умов до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, споживач - Військова частина НОМЕР_1 з 01.01.2019 приєдналось до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 2- 3507С від 15.08.2007 року, за особовим рахунком № 3507 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом. 
Згідно з п. 2.1 Типового Договору Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього Договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи. 
Відповідно до п. 3.1, 3.2, 3.4 Типового Договору облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається Оператором системи розподілу та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі – Кодекс комерційного обліку) та з урахуванням вимог цього Договору. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого обсягу електричної енергії береться одна кіловат година (кВт*год.). За підсумками розрахункового місяця Постачальник послуг комерційного обліку (Оператор системи) забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку Споживачу незалежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку, та в установленому порядку передає ці дані Адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником Споживача. Дані комерційного обліку щодо обсягу електричної енергії за розрахунковий місяць зазначаються Оператором системи розподілу в особистому кабінеті Споживача (за умови його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим Договором, у тому числі якщо оплату за цим договором забезпечує електропостачальник споживача. За необхідності для Споживача (його постачальника) забезпечувати визначення обсягу електричної енергії частіше ніж один раз на місяць Споживач (його Постачальник) має укласти із Оператором системи розподілу або іншим акредитованим постачальником послуг комерційного обліку окремий платний договір, у якому визначити порядок формування даних комерційного обліку про обсяг електричної енергії за розрахунковий місяць та передачу цих даних до Адміністратора комерційного обліку (за необхідності). Споживач, що не є побутовим, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати Постачальнику послуг комерційного обліку (Оператору системи) звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць
Відповідно до п. 5.1-5.5 Типового Договору ціною цього Договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) Споживача, зазначена в Паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача. Оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок оператора. Тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 “Порядок розрахунків”. Споживач оплачує послугу з розподілу Оператору системи, якщо згідно з умовами договору про постачання Споживач забезпечує оплату послуги з розподілу, або купує електричну енергію для власного споживання за двостороннім договором та на організованих сегментах ринку. Постачальник оплачує послугу з розподілу Оператору системи, якщо згідно з умовами договору про постачання оплату послуги з розподілу забезпечує постачальник. Оператор системи в особовому рахунку Споживача зазначає сторону, яка здійснює оплату наданих Споживачу послуг з розподілу електричної енергії. 
Згідно з п. 11.1 Типового Договору цей Договір набирає чинності з дня приєднання Споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. 
Згідно з пп. 5.1.1 глава V ПРРЕЕ та п. 7.1 Типового Договору Оператор системи має право на отримання своєчасної оплати на надання послуги з розподілу електричної енергії та перетікання реактивної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України. Оплата послуг, наданих оператором системи, здійснюється за тарифами (цінами), які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи (ціни) на послуги оператора системи оприлюднюються операторами систем у порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. 
Згідно з п. 1 Додатка № 4 “Порядок розрахунків” до Типового Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць та встановлюється з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. 
Відповідно до п. 3 Додатка № 4 “Порядок розрахунків” до Типового Договору, Оплата послуги з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу розподіленої електричної енергії за відповідний попередній розрахунковий період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичне значення обсягу розподіленої електричної енергії якого за попередній розрахунковий період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу розподіленої електричної енергії на наступний період. 
Відповідно п. 4 Додатка № 4 “Порядок розрахунків” до Типового Договору розрахунок суми попередньої оплати здійснюється Споживачем шляхом множення чинного у розрахунковому періоді тарифу (ціни) на розподіл на фактичний обсяг розподіленої електричної енергії за відповідний попередній період та надається рахунок на попередню оплату. 
Згідно з п. 5 Додатка № 4 “Порядок розрахунків” до Типового Договору, остаточний розрахунок суми коштів, яку має оплатити Споживач за послуги з розподілу електричної енергії за розрахунковий період, визначається виходячи з фактичного обсягу розподіленої електричної енергії на діючий тариф (ціну) з розподілу у розрахунковому періоді. Фактичний обсяг складається з кількості спожитої (розподіленої) електричної енергії за приладами обліку та витрат розподілених відповідно до додатку № 8 Договору.
Відповідно до п. 7 Додатка № 4 “Порядок розрахунків” до Типового Договору рахунки за послуги з розподілу електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії надаються уповноваженому представнику Споживача (п. 6 цього додатку) Оператором системи розподілу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду у відповідних структурних підрозділах Оператора системи розподілу. 
Відповідно до п. 8 Додатка № 4 “Порядок розрахунків” до Типового Договору у разі неотримання Споживачем рахунків Оператор системи розподілу направляє рахунки Споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення. Рахунки за послуги з розподілу електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії мають бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем. У разі порушення строків оплати за розподіл електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, передбачених п. 7 даного Порядку, Споживач сплачує Оператору системи розподілу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, інфляційні, 3% річних від суми боргу, за кожен день прострочення, у тому числі за день оплати. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у рахунку окремими рядками, та повинні бути сплачені Споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору відповідачу надавались послуги з розподілу електричної енергії, що підтверджується наданими Актами приймання-передачі про надання послуги з розподілу електричної енергії за лютий 2024 р. на суму 199 738,07 грн, за березень 2025 p. на суму 428 920,61 грн, за квітень 2025 р. на суму 362 462,98 грн, за травень 2025 р. на суму 339 450,42 грн, за липень 2025 р. на суму 337 298,35 грн та рахунками про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Вказані акти та рахунки були направлені відповідачу через систему електронного документообігу для віддаленого обслуговування споживачів (ЕДО). 
У позовній заяві зазначено, що заборгованість за спожиту електричну енергію за період з лютого 2024 року по липень 2025 року станом на 10.09.2025 в сумі 627802,64 грн самостійно сплачена відповідачем, тому не є предметом даного спору та вказана для пояснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат.
Разом з тим, як вказано позивачем, відповідачем несвоєчасно сплачувалися кошти за послуги з розподілу електричної енергії, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 4380,78 грн, яка складається з: 3% річних в сумі 2782,87 грн за період березень 2024 р. - червень 2024 р., квітень 2025 - червень 2025 р., серпень 2025 р. та індексу інфляції в сумі 1597,91 грн за період травень 2024 - червень 2024 р.
Суд першої інстанції задовольнив позов повністю, що стало підставою для звернення відповідача до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає про таке.
Предметом судового розгляду даної справи є вимога Акціонерного товариства "Харківобленерго" про стягнення з Військово-медичного клінічного центру Північного регіону заборгованості у сумі 4380,78 грн, яка складається із 3 % річних за період: лютий 2024, березень 2025 – травень 2025, липень 2025 (за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії за період з березня 2024 - червень 2024, з квітня 2025 – червень 2025, за серпень 2025) в сумі 2782,87 грн; та з індексу інфляції за період з лютого 2024 (за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії за період з травня 2024 – червень 2024) в сумі 1597,91 грн.
Натомість предметом апеляційного розгляду є перевірка законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, яким позов було задоволено повністю, з урахуванням доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, а також посилань скаржника на те, що він є неналежним відповідачем у цій справі.
Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2782,87 грн – 3% річних заборгованості за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії та заборгованості з індексу інфляції в сумі 1597, 91 грн за прострочення оплати послуг з розподілу електричної енергії, є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на таке.
Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із продажем електричної енергії, здійснюється Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 і безпосередньо договором.
Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статей 11, 509 ЦК України, зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України (чинний на момент укладення договору від 01.01.2019 №2-3507С, та виникнення спірних правовідносин), за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Умови укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 2-3507С від 01.01.2019 розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі по тексту - ПРРЕЕ).
Положеннями ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
За умовами Розділу 4 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.
Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
За змістом п. 4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати.
Згідно п. 4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Відповідно до п. 2.3.11 ПРРЕЕ комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку електричної енергії та ПРРЕЕ.
Пунктом 4.12 ПРРЕЕ визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії (далі - ККОЕЕ), про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Відповідно до п.10 ПРРЕЕ до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії виконує відповідний оператор системи розподілу (далі - ОСР).
Згідно з п. 9.14.1 ККОЕЕ адміністратор комерційного обліку має передавати адміністратору розрахунків та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.
Відповідно до п. 12.4.4 ККОЕЕ до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб функції щодо ведення реєстрів точок комерційного обліку, а також приймання результатів вимірювання (показів лічильників) від учасників ринку та/або ППКО, обробки, формування, профілювання, валідації, агрегації та передачі даних комерційного обліку для розрахунків на ринку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії.
При здійсненні спірних нарахувань позивачем використовувалась надана ОСР інформація про спожиті відповідачем обсяги електричної енергії, дані від якого є пріоритетними згідно галузевого законодавства, а саме - п. 8.6.15 ККОЕЕ встановлено, що дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані безпосередньо оператором системи або ППКО.
Разом з тим, наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448 затверджено Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення в системі Міністерства оборони України (далі – Положення № 448).
Відповідно до п. 2 розділу I Положення № 448, у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні:
військова частина — орган військового управління, з`єднання, вищий військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ закладу вищої освіти, установа та організація, у тому числі орган управління, бригада, полк, окремі батальйони, навчальний центр, заклад, підприємство та установа Держспецтрансслужби.
Відповідно до п. 1, 2 розділу II Положення № 448, квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами (далі — КЕО), до яких належать квартирно-експлуатаційні управління (далі — КЕУ), Регіональні управління Держспецтрансслужби (далі — РУ Держспецтрансслужби), Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі — Київське КЕУ), квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини району) (далі — КЕВ (КЕЧ)), підрозділи, визначені Адміністрацією Держспецтрансслужби (далі — КЕП), балансоутримувачі фондів військових містечок Держспецтрансслужби (далі — балансоутримувачі Держспецтрансслужби), підрозділи визначені РО Міноборони (далі — КЕП РО Міноборони), балансоутримувачі фондів військових містечок РО Міноборони (далі — балансоутримувачі РО Міноборони).
Основними завданнями квартирно-експлуатаційного забезпечення в мирний час та особливий період є, зокрема, забезпечення військових частин комунальними послугами.
Згідно з розділом VII. Забезпечення військових частин комунальними послугами Положення № 448:
Комунальні послуги надаються відповідно до законодавства з питань надання та споживання житлово-комунальних послуг (п.1).
Обсяги комунальних послуг, що використані на утримання фондів військових містечок, визначаються за кількісними показниками комунальних послуг (п.2).
Оплата комунальних послуг за військові частини проводиться за рахунок відповідних бюджетних асигнувань на підставі укладених договорів постачання (відшкодування вартості спожитих) комунальних послуг відповідно до законодавства (п.3).
Заявка про потребу в комунальних послугах на наступний рік подається: до 01 вересня командирами військових частин за формою (додаток 17) — до Київського КЕУ, КЕВ (КЕЧ); до 15 вересня КЕВ (КЕЧ) (за кожну військову частину) за формою (додаток 18) — до КЕУ, РО Міноборони. Заявка підписується відповідним командиром військової частини (п.4).
КЕУ, КЕВ (КЕЧ), РУ Держспецтрансслужби (КЕП) розподіляють граничні обсяги споживання комунальних послуг на рік на підставі доведених бюджетних асигнувань та в тижневий строк доводяться до кожної військової частини (п. 5).
У пунктах постійної дислокації договори постачання (відшкодування вартості спожитих) комунальних послуг з відповідними постачальними підприємствами та організаціями укладає балансоутримувач фондів військового містечка (п.6). 
Договори постачання (відшкодування вартості спожитих) комунальних послуг для потреб орендованого майна, укладаються КЕО, у зоні відповідальності яких знаходяться підрозділи військової частини (2. абз. п.6).
Київське КЕУ, КЕВ (КЕЧ), РУ Держспецтрансслужби (КЕП) забезпечує, зокрема, своєчасне проведення розрахунків за спожиті військовою частиною комунальні послуги в межах бюджетних асигнувань за загальним та спеціальним фондами (п.8).
Як вказує апелянт, 15.08.2007 між позивачем ("Постачальник") та Військово-медичним клінічним центром Північного регіону (далі - Військова частина НОМЕР_1 ) (" ІНФОРМАЦІЯ_3 ") було укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № 2-3507С шляхом підписання заяви приєднання з додатками. Відповідно до Заяви - приєднання до умов до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, споживач - Військова частина НОМЕР_1 з 01.01.2019 приєдналось до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії № 2-3507С від 15.08.2007 року, за особовим рахунком № 3507 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.
Також 05.01.2015 між АТ «Харківобленерго» (Постачальник), Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова (Платник) укладена додаткова угода до Договору про постачання електричної енергії № 2-3507С від 15.08.2007, за якою сторони змінили в п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 6,8, 10 додатка № 2 до Договору «Порядок розрахунків». Згідно цієї додаткової угоди «Платником» за договором № 2-3507С від 15.08.2007 є Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова. 
Разом з тим, 21.03.2025 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова та Акціонерним товариством «Харківобленерго» укладено договір №554, який є базовим документом, що регулює відповідні правовідносини. Відповідно до умов зазначеного договору саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова виступає стороною договору та визначений платником за електричну енергію, спожиту військовими частинами, які перебувають на його забезпеченні, у тому числі Військово-медичним клінічним центром Північного регіону. 
Таким чином, апелянт стверджує, що саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є суб`єктом виконання грошового зобов`язання перед позивачем.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заявляє, що сума спірної заборгованості проти якої заперечує відповідач, виникла ще до моменту укладення Договору, на який посилається Відповідач в апеляційній скарзі. А тому, у зв`язку із фактичним споживанням електричної енергії Відповідачем та діючим Договором про постачання електричної енергії № 2-3507С від 01.01.2019 року, АТ «Харківобленерго» були здійснені нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.
Відповідно ч.1-4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів звернула увагу на подані позивачем платіжні інструкції (а.с. 69, 1 т.), які були подані на підтвердження факту сплати заборгованості відповідачем на суму 627802, 64 грн, що не є предметом даного спору та вказана для пояснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат.
Так, в матеріалах справи міститься 6 платіжних інструкцій наступного змісту:
1) №1477 від 12.06.2024 на суму 1 284 898,74 грн, 
Платник – Харківське КЕУ, Код 07923280, 
Отримувач – АТ "Харківобленерго", Код 00131954,
Призначення – опл за послуги з розподілу ел енергії за період з 01.02-21.02.24; акт №1 від 10.06.24, дог. №765 від 31.05.24, д.у №1 від 06.06.24;
2) №1630 від 08.05.2025 на суму 3 103 760,47 грн, 
Платник – КЕВ м. Харків, Код 07923280, 
Отримувач – АТ "Харківобленерго", Код 00131954, 
Призначення – опл за надання послуг з розподілу електричної енергії за 03.25; акт №1 від 30.04.25, дог. № 554 від 21.03.25, д.у №2 від 29.04.25;
3) №2102 від 23.05.2025 на суму 2 957 826,86 грн, 
Платник – КЕВ м. Харків, Код 07923280, 
Отримувач – АТ "Харківобленерго", Код 00131954, 
Призначення – опл за надання послуг з розподілу електричної енергії за 04.25; акт №2 від 22.05.25, дог. №554 від 21.03.25, д.у №3 від 21.05.25;
4) №2695 від 24.06.2025 на суму 2 256 623,95 грн, 
Платник – КЕВ м. Харків, Код 07923280, 
Отримувач – АТ "Харківобленерго", Код 00131954,
Призначення – опл за надання послуг з розподілу електричної енергії за 05.25; акт №3 від 19.06.25, дог. №554 від 21.03.25, д.у №4 від 19.06.2025;
5) №3310 від 17.07.2025 на суму 1 843 481,11 грн,
Платник – КЕВ м. Харків, Код 07923280, 
Отримувач – АТ "Харківобленерго", Код 00131954,
Призначення – опл за надання послуг з розподілу електричної енергії за 06.25; акт №4 від 09.07.25, дог. №554 від 21.03.25, д.у №5 від 09.07.25;
6) №3623 від 10.09.2025 на суму 1 672 382,45 грн,
Платник – КЕВ м. Харків, Код 07923280, 
Отримувач – АТ "Харківобленерго", Код 00131954,
Призначення – опл за надання послуг з розподілу електричної енергії за 07.25; акт №5 від 08.09.25, дог. №554 від 21.03.25, д.у №6 від 21.08.25.
Також позивачем до платіжних інструкцій надано шість Реєстрів сплати за послуги з розподілу електроенергії (а.с. 70-73, 1 т.), що містять підписи уповноважених осіб АТ "Харківобленерго" та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова і скріплені печатками юридичних осіб-підписантів.
Вказані Реєстри містять відомості про споживачів, які мають укладені договори з ОСР АТ "Харківобленерго" та відомості про кількість та суму спожитої електроенергії за відповідний період щодо кожного такого споживача. Проте, за вказаними договорами оплату за надані послуги здійснює Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова. Так, зазначені Реєстри містять інформацію наступного змісту:
1) Реєстр сплати за послуги з розподілу електроенергії за 01.02.2024-21.02.2024. Харківський КЕУ договір з ОСР АТ "Харківобленерго" – 2-3507С Військова частина НОМЕР_1 за лютий 2024 спожито 91 516,00 кВт на суму 199 738,06 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті АТ "Харківобленерго" (за всіх споживачів разом) становить 1 284 898,74 грн.
Вказана сума відповідає відомостям з платіжної інструкції №1477 від 12.06.2024.
2) Реєстр сплати за послуги з розподілу електроенергії за 01.03.2025-31.03.2025. № договору з ОСР АТ "Харківобленерго" – 2-3507С Військова частина НОМЕР_1 за березень 2025 спожито 177 383 кВт на суму 428 920,61 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті АТ "Харківобленерго" (за всіх споживачів разом) становить 3 103 760,47 грн.
Вказана сума відповідає відомостям з платіжної інструкції №1630 від 08.05.2025.
3) Реєстр сплати за послуги з розподілу електроенергії за 01.04.2025-30.04.2025. № договору з ОСР АТ "Харківобленерго" – 2-3507С Військова частина НОМЕР_1 за квітень 2025 спожито 149 899 кВт на суму 362 462,98 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті АТ "Харківобленерго" (за всіх споживачів разом) становить 2 957 826,86 грн.
Вказана сума відповідає відомостям з платіжної інструкції №2102 від 23.05.2025.
4) Реєстр сплати за послуги з розподілу електроенергії за 01.05.2025-31.05.2025, № договору з ОСР АТ "Харківобленерго" – 2-3507С Військова частина НОМЕР_1 за травень 2025 спожито 140 382 кВт на суму 339 450,42 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті АТ "Харківобленерго" (за всіх споживачів разом) становить 2 256 623,95 грн.
Вказана сума відповідає відомостям з платіжної інструкції №2695 від 24.06.2025.
5) Реєстр сплати за послуги з розподілу електроенергії за 01.06.2025-30.06.2025 року. № договору з ОСР АТ "Харківобленерго" – 2-3507С Військова частина НОМЕР_1 за червень 2025 спожито 120 140 кВт на суму 290 504,30 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті АТ "Харківобленерго" (за всіх споживачів разом) становить 1 843 481,11 грн.
Вказана сума відповідає відомостям з платіжної інструкції №3310 від 17.07.2025. 
6) Реєстр сплати за послуги з розподілу електроенергії за 01.07.2025-31.07.2025. № договору з ОСР АТ "Харківобленерго" – 2-3507С Військова частина НОМЕР_1 за липень 2025 спожито 139 492 кВт на суму 337 298,35 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті АТ "Харківобленерго" (за всіх споживачів разом) становить 1 672 382,45 грн.
Вказана сума відповідає відомостям з платіжної інструкції №3623 від 10.09.2025.
Відомості, щодо обсягу спожитих послуг відповідачем та їх вартості з ПДВ співпадають з відомостями у Рахунках на оплату послуги з розподілу електричної енергії розподіленої в лютому 2024, березні 2025, квітні 2025, травні 2025, липні 2025 років (а.с.59 -63, 1 т.), які позивач надсилав відповідачу. Рахунка на оплату послуги з розподілу електричної енергії розподіленої в червні 2025 року матеріали справи не містять.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, в призначені платежу в п`яти платіжних інструкціях вказано, що оплата послуг здійснюється за договором №554 від 21.03.2025, про який зазначав апелянт у скарзі.
Також у Рахунках на оплату послуги з розподілу електричної енергії розподіленої в березні 2025, квітні 2025, травні 2025, липні 2025 років вказано «для оплати згідно договору закупівлі від 21.03.2025 №554». Отже, позивачем у рахунках на оплату самостійно вказано на існування договору, на який посилається апелянт у скарзі.
Оскільки позивач власноруч зазначив у сформованих ним рахунках на оплату послуг цей договір, то апеляційний суд вважає, що договір №554 від 21.03.2025 дійсно існує.
Отже, проаналізувавши докази, надані АТ "Харківобленерго", колегія суддів дійшла висновку про те, послуги надані позивачем за спірний період, зокрема, вартість послуг, отриманих відповідачем, сплачені Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова на виконання умов договору №554 від 21.03.2025.
У апеляційного суду немає сумнів щодо того, що оплату за послуги з постачання електроенергії здійснював саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, оскільки код ЄДРПОУ (07923280) платника з усіх шести платіжних інструкцій, що містяться в матеріалах справи, співпадає з кодом ЄДРПОУ Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, який вказаний на печатках юридичної особи, що проставлені в усіх шести Реєстрах сплати за послуги з розподілу електроенергії. 
Так само, у колегії немає сумнівів стосовного того, що позивач – АТ "Харківобленерго" знав про те, що саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова здійснює оплату за надані позивачем послуги відповідачу, оскільки уповноваженими особами АТ "Харківобленерго" підписано і проставлено печатки в усіх шести Реєстрах сплати за послуги з розподілу електроенергії, де вказано конкретні обсяги спожитої ВЧ НОМЕР_1 електроенергії та відповідну суму, що підлягає сплаті за відповідний місяць.
Встановлене суперечить твердженням позивача про те, що саме відповідач сплачував заборгованість за спожиту електроенергію, що утворилась з лютого 2024 по липень 2025 року станом на 10.09.2025 в сумі 627 802, 64 грн. Так само, твердження позивача про те, що відповідачем на рахунок позивача не своєчасно сплачувалися кошти за послуги з розподілу електричної енергії суперечить матеріалам справи, оскільки оплату послуг здійснював Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова.
Вказане свідчить про те, що позивач прийняв оплату за надані ним послуги з розподілу електричної енергії споживачу з о/р №3507 – ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 за договором №2-3507С від 01.01.2019) від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова.
Така поведінка позивача свідчить про те, що він знав хто саме здійснює оплату послуг з розподілу електроенергії і очікував оплати саме від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова.
Поведінка позивача щодо прийняття оплати послуг від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова корелює з доводами апелянта про те, що відповідно до умов договору №554 від 21.03.2025 саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова виступає стороною договору та визначений платником за електричну енергію, спожиту військовими частинами, які перебувають на його забезпеченні, у тому числі Військово-медичним клінічним центром Північного регіону. 
Таким чином, Східний апеляційний господарський суд погоджується з доводами апелянта про те, що саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є суб`єктом виконання грошового зобов`язання перед позивачем.
Стосовно оплати послуг за лютий 2024 року.
На момент розподілу електроенергії у лютому 2024 року та на момент оплати наданих послуг у червні 2024 року Договір №554 від 21.03.2025 не був укладений.
Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що, аналогічно, оплата за надані послуги була здійснена Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова. В призначенні платіжної інструкції №1477 від 12.06.2024 на суму 1 284 898,74 грн вказано, що оплата послуг здійснена за договором №765 від 31.05.2024, додаткова угода №1 від 06.06.2024. Також відомості з Реєстру сплати за послуги з розподілу електроенергії за 01.02.2024-21.02.2024, свідчать про те, що у лютому 2024 року саме Харківське Квартирно-експлуатаційне управління (наразі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова) погодило з АТ "Харківобленерго" обсяги наданих послуг за вказаний місяць та їх вартість.
Отже, апеляційний суд допускає, що між АТ "Харківобленерго" та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова могли бути укладені інші договори, що є аналогічними за своїм змістом та взаємозобов`язаннями сторін до договору №554 від 21.03.2025.
Вказане не спростовує того факту, що за розподіл електроенергії у лютому 2024 до споживача з о/р № НОМЕР_3 – ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 за договором №2-3507С від 01.01.2019) сплачено вартість наданих послуг саме Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова.
Таким чином, проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що Квартирно-експлуатаційним відділ м. Харкова має зобов`язання перед АТ "Харківобленерго" щодо оплати послуг з постачання електроенергії наданих позивачем відповідачу.
Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, зокрема, фізичні і юридичні особи (ч. 1 ст. 45 ГПК України).
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача як сторони у справі, а також зміст позовних вимог (п. 2, 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України).
Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, п. 41).
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, п. 70), від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, п. 66), від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, п. 27), від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, п. 33.2). 
Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.
Суд зазначає, що неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
У силу частини 2 ст. 48 ГПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц, провадження № 14-511цс18).
Східний апеляційний господарський суд вважає, що зміст і характер відносин між учасниками справи, а також установлені судом обставини справи підтверджують, що спір щодо заявленої заборгованості стосується правовідносин між позивачем і Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова (ЄДРПОУ 07923280).
Колегією суддів встановлено, що позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.
Звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові.
Звернення з позовом до неналежного відповідача не позбавляє позивача права звернутися до суду повторно, але вже з позовом до належного відповідача
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у вимозі позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2 782,87 грн – 3% річних за період: березень 2024 року – червень 2024 року, квітень 2025 року – червень 2025 року, серпень 2025 року та інфляційні втрати у сумі 1 597,91 грн за період травень 2024 року – червень 2024 року слід відмовити.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позову в повному обсязі відсутні правові підстави для надання оцінки доводам сторін щодо обґрунтованості/необґрунтованості суми заявленої до стягнення заборгованості.
Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з огляду на його не повною мірою досліджені обставини справи. У процесі апеляційного перегляду встановлено, що суд першої не здійснив повного та всебічного дослідження доказів, не перевірив юридичну та технічну природу спірних правовідносин і не оцінив відповідність наданих позивачем та відповідачем доказів вимогам закону.
Судом першої інстанцій не повністю досліджено докази, що наявні в матеріалах справи, внаслідок чого суд першої інстанції не звернув уваги на те, що платником заборгованості щодо якої здійснено нарахування заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат є інша юридична особа, а не відповідач.
Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги приписи Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення в системі Міністерства оборони України № 448 від 03.07.2013, якими передбачено, що квартирно-експлуатаційні відділи відповідальні за забезпечення військових частин комунальними послугами та забезпечують своєчасне проведення розрахунків за спожиті військовою частиною комунальні послуги в межах бюджетних асигнувань за загальним та спеціальним фондами на підставі договорів про відшкодування вартості спожитих комунальних послуг.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 у справі № 922/3713/25 підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового, необхідно здійснити перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, 281, 282, 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2025 у справі №922/3713/25 скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, ЄДРПОУ 00131954) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 3633,60 грн за подання апеляційної скарги.
Видати Господарському суду Харківської області відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повна постанова складена 15.06.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян 

Суддя Р.А. Гетьман