Провадження № 2/537/69/2026
Справа № 537/4256/25
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2026  Крюківський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О., за участі секретаря судових засідань Супруненко О.О., представників відповідача ОСОБА_1 адвокатів Стрижака С.В., Маслової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу № 537/4259/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_2  про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 856762020 від 11.01.2022 у розмірі 22104 грн., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
На обґрунтування позову зазначив, що 11.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 856762020 на суму 15000 грн. Даний договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 856762020. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 856762020. 29.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 856762020. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого за договором № 856762020 виникла заборгованість у розмірі 22104 грн, з яких: 15000 грн – заборгованість по тілу кредиту та 7104 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». 
Відповідачем Сухоруком Д.О. надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів переходу права вимоги за кредитним договором № 856762020 від первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» по ланцюгу і до чинного позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», тому, як вважає, право вимоги до нього, ОСОБА_2 , щодо виконання кредитного договору первісним кредитором нікому не відступались. Вважає, що позивачем не надані суду реєстри боржників, які б відповідали встановленим договорами формам, де б боржником значився ОСОБА_2 . Також звернув увагу на те, що за матеріалами справи кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 був укладений 11.01.2022, натомість договір факторингу № 29/1118-01, за яким начебто ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступлю право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018, тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_2 і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язання, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018. Вказав, що матеріали справи не містять доказів здійснення оплати за договорами факторингу, якими відступалося право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а тому факт відступлення права вимоги не є підтвердженим. Послався на практику Верховного Суду, відповідно до якої відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення заборгованості. Також зазначив, що з розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 856762020 від 11.01.2022 складає 22104 грн, яка складається з: 15000 грн – нараховане тіло кредиту та 7104 грн – нараховані проценти по кредиту. У свою чергу з розрахунку заборгованості, який здійснено від імені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у вигляді таблиці, вбачається, що 05.05.2022 сплачено 15000 грн та 05.05.2022 – 7104 грн. Так само у наданому розрахунку, який вчинено від імені ТОВ «Таліон Плюс», у вигляді таблиці у графі за 30.05.2023 значиться, що сплачено 15000 грн і 30.05.2023 – 7104 грн процентів. Стверджує, що він дійсно 05.05.2022 та 30.05.2023 погашав заборгованість через термінал самообслуговування, але не зберіг квитанції. Вважає, що розрахунки заборгованості, надані безпосередньо позивачем, підтверджують факт сплати боргу, що свідчить про безпідставність вимог у зв`язку із виконанням зобов`язання у повному обсязі. З урахуванням вищевикладеного просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на його, ОСОБА_2 , користь судові витрати, понесені ним за отримання правової допомоги, яка орієнтовно становить 20000 грн.
Представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. У подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод, а саме: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023, якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Тобто предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. договору факторингу, реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного зеєстру наведена в додатку №1 до договору. Тобто реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів у випадку бажання сторін та необхідності. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 05.05.2022 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 175 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 22104 грн. Вважає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Право вимоги за кредитним договором № 856762020від 11.01.2022 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 05.05.2022 відповідно до підписаного сторонами реєстру прав вимоги № 175, тобто після укладення кредитного договору № 856762020 від 11.01.2022.Звернув увагу суду на те, що підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Таким чином перехід права вимоги за кредитним договором, на його думку, стосувався чинного зобов`язання на момент передачі і відбувся на законних підставах, оскільки реєстр прав вимоги підписано після укладення кредитного договору. Вказав, що фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного чи факторингового договору, а здійснюється на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. Також вважає, що оскільки у договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимоги або реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру, то позивач належним чином довів факт переходу права вимоги. Щодо твердження відповідача про сплату ним заборгованості за кредитним договором вказав, що відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували виконання ним зобов`язань за кредитним договором. Окрім того, відповідачем не надано жодних документів на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, стягнення правничої допомоги з ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у розмірі 20000 грн є необґрунтованим та завищеним відносно складності справи. З урахуванням вищевикладеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність.
Представники відповідача ОСОБА_2 адвокати Стрижак С.В., Маслова О.С. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві. Крім того адвокат Маслова О.С. вказала, що не може підтвердити чи спростувати сам факт укладення ОСОБА_2 кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», протоколу підпису позивачем не додано. Звернула увагу суду на те, що ОСОБА_2 жодного разу не повідомлявся про перехід права вимоги до нових кредиторів, хоча за договорами факторингу такий обов`язок передбачений. Не погодилася з розміром правової допомоги, яку просив відшкодувати позивач, вказала, що до матеріалів справи не долучено належного розрахунку правових витрат, акту виконаних робіт. Вважає розмір правової допомоги, заявленої до відшкодування, завищеним та таким, що не відповідає складності справи. Також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки договір датований 11.01.2022, графік платежів погоджено до 05.04.2022, а позивач звернувся до суду з позовом лише 30.06.2025, пропустивши строк звернення до суду в межах позовної давності. 
Вислухавши представників відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить наступних висновків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно з ч.1.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіхі стотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. В силу ч.1, ч.2 ст. 639 цього Кодексу договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
Судом встановлено, що 11.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 було укладено договір № 856762020, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п.1.1 договору). У відповідності до п.1.2 договору кредит надається строком на 84 дні. Пунктом 1.4 договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка). Пунктом 1.5 договору передбачено, що на умовах, вкладених в п.1.6 договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474, 50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (базова процента ставка). Відповідно до п.1.6 договору умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного в графіку платежів за цим договором; сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу; у разі, якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Договір укладений дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції. 
Не зважаючи на те, що у судовому засіданні представник позивача адвокат Маслова О.С. зазначила, що не може підтвердити чи спростувати сам факт укладення ОСОБА_2 кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», судом береться до уваги, що у письмовому відзиві ОСОБА_2 визнавав факт укладення цього договору та стверджував, що на виконання умов цього договору він 05.05.2022 та 30.05.2023 погашав заборгованість за договором через термінал самообслуговування, але не зберіг квитанції. Як вбачається з паперової копії договору він складається з 11 сторінок разом з паспортом споживчого кредиту продукту «Комфорт» та додатком – графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. Згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які є пропозицією укласти електронний договір, під електронним договором або договором для цілей цих Правил розуміється домовленість між кредитодавцем та клієнтом, де визначені істотні умови, права та обов`язки сторін щодо отримання та повернення кредиту, згенерована інформаційно-телекомунікаційною системою кредитодавця, оформлена та підписана сторонами в електронній формі у порядку відповідно до розділу 3 цих Правил. При цьому з Порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «Moneyveo» вбачається, що позичальник підписує отримані документи одноразовим ідентифікатором, який генерується та відправляється на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою. Кожен з позичальників, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надає згоду шляхом направлення повідомлення товариству, яке підписується шляхом введення одноразового ідентифікатора. Договір № 856762020, як вбачається з його паперової копії, підписано сторонами як єдиний документ, у тому числі відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV435UV. Клопотань про витребування оригіналу договору суду сторони не заявляли.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало йому кредит у сумі 15000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 , що підтверджено відповідною довідкою, наданою позивачем, та випискою по рахунку відповідача ОСОБА_2 , наданою АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.10.2025 про витребування доказів. Отже кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором. 
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до п.4.1 цього договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку; підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. У подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено ряд додаткових угод, а саме: № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Момент переходу права вимоги додатковими угодами не змінювався. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 856762020у загальній сумі 22104 грн, з яких: 15000 грн – сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) та 7104 грн – заборгованість по відсотках. Підписаний реєстр прав вимоги підтверджує факт переходу прав вимоги від клієнта до фактора. 
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до п.4.1 цього договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. У подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткові угоди до договору факторингу № 05/0820-01, а саме угода № 2 від 03.08.2021, угода № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 05/0820-01 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 856762020у загальній сумі 22104 грн, з яких: 15000 грн – сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) та 7104 грн – заборгованість по відсотках. Підписаний реєстр прав вимоги підтверджує факт переходу прав вимоги від клієнта до фактора. 
29.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до боржників. Пунктом 1.1. договору передбачено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до трьох осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту; перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1, є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги; підписаний сторонами та скраплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 1.5 договору передбачено, що права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акта прийому-передачі реєстру боржників (додаток № 2). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 856762020у загальній сумі 22104 грн, з яких: 15000 грн – сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) та 7104 грн – заборгованість по відсотках. Підписаний реєстр прав вимоги підтверджує факт переходу прав вимоги від клієнта до фактора. 
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
Правомірність набуття права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» відповідачем не спростована. Так, відсутні підстави стверджувати, що право вимоги первісним кредитором не могло бути передане за договором факторингу від 28.11.2018, укладеному з ТОВ «Таліон Плюс», оскільки дія договору факторингу продовжувалася додатковими угодами та він був чинним на час уступки права вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2 . При цьому, згідно з договором факторингу, під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (п.1.3 договору). Аналогічні положення передбачені і договором факторингу від 05.08.2020.
Крім того за всіма зазначеними вище договорами факторингу момент виникнення права вимоги не пов`язується із моментом здійснення оплати за договорами чи з моментом укладення/підписання договору факторингу. Право грошової вимоги за договорами факторингу від 21.11.2018 та 05.08.2020 переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, а за договором факторингу від 29.05.2025 - в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників. Отже з огляду на презумпцію правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), яку не заперечують і сторони у цій справі, відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором факторингу на час або після його укладення не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Судом не встановлено, що договори, за якими відступалося право вимоги, оспорюються або визнані у встановленому порядку недійсними, на відповідні обставини не посилаються учасники справи. Вказані представником відповідача правові позиції Верховного Суду не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки договорами відступлення прав вимоги, які були предметом дослідження у цих справах у касаційному суді, передбачено, що новий кредитор набуває прав кредитора з моменту здійснення оплати за договором, тобто обставини справ є різними. 
Ненадання суду доказів повідомлення факторами ОСОБА_2 про відступлення права вимоги не свідчить про неправомірність набуття ними права вимоги за кредитним договором, оскільки заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором № 856762020 згода позичальника на заміну кредитора не передбачена. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
Безпідставним є і посилання представників відповідача на відсутність у справі як доказів реєстрів боржників, які б відповідали встановленим договорами формам, де б боржником значився ОСОБА_2 . Позивачем надані належним чином засвідчені витяги із реєстрів, що допускається законом, за кожним з договорів факторингу. Кожен із наданих витягів відповідає формі реєстру до договорів факторингу та містить у тому числі ПІП і ідентифікаційний номер ОСОБА_2 , номер та дату кредитного договору, розмір заборгованості з тіла кредиту та відсотків, суму фінансування. Клопотань про витребування цих документів у повному обсязі сторона відповідача суду не заявляла, хоча таке право роз`яснювалося судом. Також суд зазначає, що подані паперові копії електронних документів засвідчені належним чином та є допустимими доказами.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
З розрахунків заборгованості за договором вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 з тіла кредиту за договором № 856762020 становить 15000 грн., заборгованість по процентам – 7104 грн. Проценти розраховані у межах строку кредитування та з врахуванням процентної ставки, встановленої договором. Так за умовами укладеного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка). Пунктом 1.5 договору передбачено, що на умовах, вкладених в п.1.6 договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (базова процента ставка). Відповідно до п.1.6 договору умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного в графіку платежів за цим договором; сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу. У разі, якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. 
З розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитодавцем, вбачається, що проценти за дисконтною процентною ставкою 0,69% в день від суми кредиту у розмірі 103,50 грн нараховані з дати видачі кредиту і до 25.01.2022 включно, після чого нарахування процентів здійснювалося за базовою процентною ставкою 1,30 відсотків в день від суми кредиту в розмірі 195 грн відповідно до п. 1.6 договору у зв`язку нездійсненням ОСОБА_2 чергового платежу відповідно до графіку платежів. З цього ж розрахунку вбачається, що 04.03.2022 та 08.04.2022 ОСОБА_2 частково погасив заборгованість за договором у сумі 1365 грн та 195 грн відповідно, що враховано позивачем. Посилання ОСОБА_2 у відзиві на те, що він 05.05.2022 та 30.05.2023 погашав заборгованість через термінал самообслуговування не підтверджуються належними доказами. У судовому засіданні судом роз`яснювалося представнику відповідача право заявляти клопотання про витребування доказів на підтвердження цієї обставини та наслідки невчинення відповідних процесуальних дій, проте клопотання про витребування доказів представником відповідача не заявлялися.
Суд зазначає, що згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Посилання представників відповідача на те, що ОСОБА_2 погасив наявну заборгованість за договором, сплативши 05.05.2022 та 30.05.2023 суму боргу, не підтверджується належними доказами. Представник відповідача як на доказ відсутності боргу посилалася виключно на зазначення у розрахунках заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», які складені у формі таблиць, сум у розмірі тіла кредиту та процентів саме у графах «сплачено». Проте зважаючи на форму цих розрахунків у вигляді таблиці, очевидно, що суми 15000 грн та 7104 грн є підсумковимисумами боргу, вказаними без прив`язки до граф на дату продажу/придбання – 05.05.2022 та 30.05.2023 відповідно, як і зазначено у вступних частинах кожного розрахунку, які не викладені у формі таблиці. 
Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за кредитним договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, не спростував правильність проведених розрахунків, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 856762020у розмірі 22104 грн, з яких: 15000 грн – сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) та 7104 грн – заборгованість по відсотках. 
Суд не погоджується із доводами представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1 ст.258 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
З цією позовною заявою позивач звернувся до суду 30.06.2025. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, з 02.04.2020 (дата набрання чинності Законом від 30 березня 2020 року № 540-IX) продовжені строки позовної давності, у тому числі: загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України); спеціальна позовна давність для окремих видів вимог (ст. 258 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Надалі Законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Закон набрав чинності 04.09.2025. Отже з 02 квітня 2020 року строки, визначені, зокрема, статтею 257 ЦК України, продовжувалися та зупинялися до 04.09.2025, а тому підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності у цій справі немає. 
Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2422,40 грн.
Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 3,4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат за наявності заперечень учасника справи, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Представник відповідача у судовому засіданні вважала розмір правової допомоги, заявленої до відшкодування, завищеним та таким, що не відповідає складності справи. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025; копію протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025; копію додаткової угоди № 25770712774 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025; копію акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, в якому зазначено, що за складання позовної заяви сплачено 5000 грн., за вивчення матеріалів справи – 1000 грн., за підготовку адвокатського запису – 500 грн. та за підготовку та подачу клопотання щодо отримання інформації – 500 грн. 
При вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що позов до ОСОБА_3 є стандартним, незначної складності, не потребував здійснення математичного розрахунку, оскільки розрахунок проведений первісним кредитором, правова позиція у справах цієї категорії стала, не потребувала довготривалого пошуку судової практики. Крім позову адвокатом подано суду копію адвокатського запиту до банківської установи, клопотання про витребування доказів, а також відповідь на відзив, проте складання відповіді на відзив не враховано до вартості послуг, наданих адвокатом, що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг. Участі у судових засіданнях представник позивача не брав, скориставшись правом подання заяви про розгляд справи без його участі. За таких обставин, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи та беручи до уваги ринкові ціни адвокатських послуг, наявність заперечень представника відповідача щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає, що відповідатимуть принципу розумності та співмірності судових витрат, критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхнього розміру витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., які, виходячи з пропорційності розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Задовольнити позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 856762020 від 11.01.2022 у розмірі 22104 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       С.О.Фадєєва

Повне рішення суду складено 27.04.2026.