Справа № 355/2691/25 
Провадження № 2/355/402/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді  Чехова С.І.
за участю секретаря  Котенко Л.О.
позивача     ОСОБА_1 
представника третьої особи яка не заявляє 
самостійних вимог служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей та сім`ї Баришівської селищної ради про позбавлення батьківських прав,-
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою у якій просить позбавити відповідачку ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що в 2014 році він тимчасово перебував в російської федерації, де познайомився з ОСОБА_3 громадянкою російської федерації. З того часу стали проживати разом однією сім`єю. Між ними існували фактичні шлюбні відносини, вели спільний бюджет і господарство. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_5 . Оскільки між ним та відповідачкою шлюб не був зареєстрований у відповідності до сімейного законодавства російської федерації та їх федерального закону «Про акти громадянського стану» відповідачка ОСОБА_3 самостійно зареєструвала народження сина без зазначення в акту про народження його даних як батька. Сина було зареєстровано зі слів матері за прізвищем ОСОБА_6 , по батькові було зазначено ОСОБА_7 , про що 06 грудня 2018 року відділом запису громадського стану адміністрації Волжського міського округу Волгоградської області російської федерації було складено актовий запис №1101893400033001359007. Навесні 2019 року вони з ОСОБА_3 та сином приїхали до України, оселились в батьківському будинку в селі Корніївка, Броварського району, Київської області. 20 квітня 2019 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області актовий запис №159.Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено на ОСОБА_8 . Однак відповідачка не отримувала паспорт на нове прізвище. В липні 2019 року відповідачка поїхала до росії, планувала виїхати на нетривалий час, лише зібрати необхідні їй речі. З того часу він її більше не бачив, стосунки між ними припинились, життям сина вона взагалі не цікавилась і не спілкувалась з ним та сином. Оригінальне свідоцтво про народження сина відповідачка забрала з собою. В літку 2022 року за його неодноразовими телефонними дзвінками до неї відповідачка один раз йому відповіла та повідомила, що її не цікавить доля сумісного з нею сина та його. Весь цей час син проживав з ним, перебував на його утриманні. Він створив усі необхідні умови для його всебічного розвитку. Однак відсутність документів, що підтверджує їхні з сином родинні стосунки, зокрема, свідоцтво про його народження, викликали виникнення всіляких проблем в побуті, при влаштуванні до дитячого садочку, в школу та інші. З метою офіційного встановлення родинних відносин із сином він у жовтні 2023 року звертався до суду про визнання батьківства до сина. Рішенням суду його було визнано батьком ОСОБА_5 . Однак внести зміни про його батьківство в актовий запис про народження сина органи реєстрації актів цивільного стану не мали можливості, оскільки з 24 лютого 2022 року дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією були розірвані. Функціонування закордонних дипломатичний установ України на території російської федерації та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами влади російської федерації за посередництвом третіх держав також не здійснюється. За його звернення до Баришівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м.Київ) йому було повідомлення листом №1392/30.11-92 від 06 грудня 2024 року, що даний орган не має змоги на даний час видати документ про народження його сина, оскільки з 29 грудня 2023 року Україна вийшла з конвенції про правову допомогу у правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї 1997 року. Рішення Баришівського районного суду Київської області від 12 серпня 2025 року було встановлено факт народження його сина. Із зазначенням батьків як його та і відповідачки ОСОБА_3 з метою подальшої реєстрації акту цивільного стану та отримання свідоцтва про народження дитини. 
На підставі рішення суду було сформовано актовий запис про народження його сина. У вересні 2025 року для отримання сину громадянства України та для повного документального споріднення з ним він звертався до служби у справах дітей та сім`ї Баришівської селищної ради Броварського району Київської області із заявою на дозвіл на зміну прізвища з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 ». Рішенням виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області №387 від 03 жовтня 2025 року було надано дозвіл на зміну прізвища його сина « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 ». 23 жовтня 2025 року Баришівський відділ РАЦС у Броварському району Київської області було видано повторне свідоцтво про народження його сина в якому було зазначено прізвище ОСОБА_8 . Таким чином з восьмимісячного віку і по теперішній час він особисто виховує сина, матеріально утримує, забезпечує його навчання, загальний та духовний розвиток. Відповідачка взагалі не цікавиться життям дитини. Матеріального забезпечення сину вона ніколи не надавала. У сина також склалося своє відношення до відповідачки-він вважає, що в нього не має матері.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, послався на вище означені обставини.
Відповідачка ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась була належно повідомлена про час, місце розгляду справи на 18 березня 2026 року о 09 годині 30 хвилин, на 06 квітня 2026 року о 09 годині 30 хвилин, на 16 квітня 2026 року о 13 годині 30 хвилин. Крім того, відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку російської федерації та введенням воєнного стану, АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі. Таким чином, відповідачка про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлявся шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору від служби у справах дітей виконавчого комітету Баришівської селищної ради Київської області Гачапирська-Прима В.В. в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки вона не приймає участі у вихованні дитини, матеріально її не підтримує, не повертається до сім`ї.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд вислухав сторони, дослідив матеріали справи а саме:
Копію паспорта з якого слід, що позивач є громадянином України.(а.с.26)
Копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , яке видано відділом запису громадського стану адміністрації Волжського міського округу Волгоградської області російської федерації було складено актовий запис №110189340003301359007 в якому зазначені батьками ОСОБА_3 , батько не вказаний.(а.с.10)
Копію свідоцтва про шлюб з якого слід, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 20 квітня 2019 року, актовий запис №159 Бориспільським міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_8 .(а.с.12)
Копію рішення від 16 квітня 2024 року Баришівського районного суду Київської області згідно якого ОСОБА_9 було визнано батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.13-14)
Копію свідоцтва про народження (запис поновлено) з якого слід, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в місті Волжський, Волгоградської області, російської федерації, батьками його є ОСОБА_1 громадянин України та ОСОБА_3 громадянка російської федерації місце реєстрації Баришівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №01 від 26 вересня 2025 року.(а.с.11)
Копію рішення Баришівського районного суду Київської області від 12 серпня 2025 року згідно якого було встановлено факт народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Волжський, Волгоградської області, російської федерації, де батьками було зазначено мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка російської федерації, батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України.(а.с.15-19)
Копію свідоцтва про народження (повторно запис поновлено) з якого слід, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився місто Волжський, Волгоградської області, російська федерація, про що 26 вересня 2025 року складено актову запис №01. Батьки ОСОБА_1 громадянин України, мати ОСОБА_3 громадянка російської федерації. Місце реєстрації Баришівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дата видачі 23 жовтня 2025 року.(а.с.9)
Копію листа від 29 вересня 2025 року №476/01-29 до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Баришівської селищної ради стосовно якого за підписом начальника служби у справах дітей та сім`ї Баришівської селищної ради Броварського району Київської області Марина Павленко повідомила, що діючи в найкращих інтересах дитини служба у справах дітей та сім`ї вважає доцільним надати дозвіл на зміну прізвища малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_8 ».(а.с.20)
Копію рішення від 03 жовтня 2025 року №387.3 Баришівської селищної ради Броварського району Київської області виконавчого комітету «Про надання дозволу ОСОБА_1 на зміну прізвища малолітньої дитини » з якого слід, що був наданий дозвіл ОСОБА_1 на зміну прізвища його малолітньому сину, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на зміну прізвища « ОСОБА_6 » на « прізвище батька « ОСОБА_8 ».(а.с.21)
Копію Актів про обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб №12 від 28 серпня 2023 року, №43 від 03 червня 2025 року, №33 від 15 липня 2025 року з яких слід, що ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_10 (а.с.22-24)
Копію довідки за №90 від 28 серпня 2023 року від старости Корніївського старостинського округу Петра Вілянського слід, що ОСОБА_1 проживає в селі з 10 квітня 2019 року . В період з 10 квітня 2019 року по 25 липня 2019 року разом з ним проживала дружина ОСОБА_3 . З 25 липня 2019 року по даний час ОСОБА_1 проживає зі своїм сином ОСОБА_10 (а.с.25)
Копію рішення від 06 березня 2026 року №136 Баришівської селищної ради Броварського району Київської області виконавчого комітету «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав  ОСОБА_3 відносно малолітнього сина». З якого слід, що було затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 .(а.с.42)
З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 29 листопада 2018 року слід, що комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Баришівської селищної ради, як орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .(а.с.43-47)
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно ч.2,ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За ч.3 ст.164 СК України слід, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх дітей.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Отже, як було встановлено судом, що відповідачка ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Зазначені фактори, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками.
Вимоги позивача ОСОБА_1 слід задовольнити вони правомірні та законні.
Позивач не заявляв клопотання стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ч.1,п.1ч.2 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,4,12,13,81,89,141,229,263-265,274-279 ЦПК України, ст. ст.150,164-166 СК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей та сім`ї Баришівської селищної ради про позбавлення батьківських прав, задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку російської федерації, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Волжський, Волгоградської області, російської федерації, актовий запис про народження № 01 від 26 вересня 2025 року, складений Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , понесені судові витрати по сплаті судового збору під час подачі позовної заяви до суду у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 23 квітня 2026 року.

Суддя Баришівського
районного суду       С. І. Чехов