Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 р. 	Справа № 520/5605/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Мінаєвої К.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.04.26 по справі № 520/5605/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України   
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просила суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Шевченко Ірини Анатоліївни від 5 березня 2026 року про накладення штрафу у сумі 1700,00 грн. у межах виконавчого провадження № 80285193.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 дану позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом трьох календарних днів з моменту отримання даної ухвали.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - повернуто позивачу.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що сам позивач підтвердив факт укладення договору про надання правничої допомоги, дійсність свого волевиявлення на його укладення, а також надання адвокату повноважень на представництво інтересів у суді, включаючи право підписання та подання позовної заяви. Таке безпосереднє звернення позивача до суду виключає будь-які обґрунтовані сумніви щодо реальності правовідносин між ним та адвокатом і свідчить про належне уповноваження представника.
При цьому, окрім договору про надання професійної правничої допомоги до суду, в якості підтвердження повноважень адвоката, було надано ордер серії АХ № 1329169. Ордер, в силу ч. 4 ст. 59 КАС України та ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, який може надаватися на посвідчення повноважень адвоката.
Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені у пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем не усунуто недоліків позовної заяви, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява підлягає поверненню.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позову з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно з ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
За змістом ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Статтею 59 КАС України врегульовано питання документів, підтверджують повноваження представників.
Так, відповідно до п. 4 ст. 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:
1) довіреністю;
2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».
Конституційний Суд у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009 вказав, що важливу роль у забезпеченні реалізації, захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина в Україні як демократичній, правовій державі відведено праву особи на правову допомогу, закріпленому у статті 59 Конституції України. Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер. У контексті частини першої цієї статті "кожен має право на правову допомогу" поняття "кожен" охоплює всіх без винятку осіб - громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, відповідно до якої правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява підписана представником позивача адвокатом Чумаком Романом Васильовичем.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - залишено без руху.
Суд першої інстанції визначив, що адвокату Чумаку Роману Васильовичу необхідно надати до суду укладений договір про надання правничої допомоги з Лахтіною Іриною Станіславівною, який би підтверджував волевиявлення позивача на надання повноважень адвокату щодо права підпису та подання позову до суду від його імені з копією закордонного паспорта позивача з відмітками прикордонного контролю про залишення території України, а також інформацію про обставини укладання вказаного договору, враховуючи перебування позивача закордоном.
На виконання зазначеної ухвали суду про залишення позову без руху, 25.03.2026 адвокатом Чумаком Р.В. надано до суду заяву про усунення недоліків та копія договору про правничу допомогу. 
Так, адвокатом зазначено, що 10 березня 2026 року між АО “ЮК ”АРЕС" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги, предметом якого є супроводження судового оскарження постанови про накладення штрафу від 5 березня 2026 року у межах виконавчого провадження № 80285193.
Станом на день укладення договору і на сьогодні, ОСОБА_1 проживала і проживає за межами України, за адресою: Нідерланди, 3311GR, Дордрехт, Спюйбульвар 348. З огляду на це, укладення та підписання договору було здійснено шляхом обміну його підписаними примірниками, надісланими засобами електронної пошти у вигляді сканованих копій.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - повторно залишено без руху.
Судом першої інстанції зазначено, що для усунення вказаних вище недоліків позивачу необхідно надати до суду інформацію та докази (скріншоти, тощо) обміну підписаними примірниками договору про надання правничої допомоги з ОСОБА_1 № б/н від 10.03.2026, надісланими засобами електронної пошти з відображенням дат такого листування.
На виконання зазначеної ухвали суду про залишення позову без руху, 30.03.2026 позивачем ОСОБА_1 через сервіс "Електронний суд", шляхом накладення власного електронного цифрового підпису, було надано до суду заяву про усунення недоліків, де позивач зазначає, що підтверджує, що 10 березня 2026 року між нею та АО «ЮК «АРЕС» дійсно було укладено договір про надання професійної правничої допомоги. Позивач наголошує, що її волевиявлення на укладення зазначеного договору було вільним, усвідомленим та таким, що повністю відповідає її інтересам як позивача у цій справі. Позивач особисто звернулася за правничою допомогою до адвоката з метою захисту своїх прав та інтересів, зокрема для оскарження постанови про накладення штрафу.
Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з її перебуванням за межами України на момент укладення договору, його підписання було здійснено шляхом обміну підписаними примірниками, надісланими засобами електронного зв`язку у вигляді сканованих копій. Такий спосіб укладення договору був погоджений з нею та відповідає її дійсному волевиявленню.
Позивач підтверджує, що надала адвокату повноваження на представництво своїх інтересів у суді, у тому числі право на підписання та подання позовної заяви від свого імені.
Отже, колегія суддів звертає увагу, що до суду надано належні та достатні докази, які підтверджують факт укладення договору про надання правничої допомоги від 10.03.2026, а також дійсне волевиявлення позивача на уповноваження адвоката представляти його інтереси у суді.
Дійсно, до суду було надано: копію договору про надання правничої допомоги від 10.03.2026, в якому, зокрема, міститься положення, якими прямо передбачено можливість його укладення шляхом обміну підписаними сканованими примірниками засобами електронного зв`язку; інформацію щодо обставин укладення договору з урахуванням перебування позивача за межами України; копію закордонного паспорта позивача з відмітками про перетин державного кордону та заява безпосередньо від позивача, в якій вона підтвердила факт укладення договору про надання професійної правничої допомоги, що також є засвідченням факту належного уповноваження адвоката на представництво її інтересів у суді. 
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги укладається у письмовій формі, при цьому закон не встановлює вичерпного переліку способів підписання такого договору. До таких договорів застосовуються загальні положення цивільного законодавства щодо форми правочинів, які допускають використання електронних засобів зв`язку.
Слід зазначити, що звернення до суду із використанням правничої допомоги є складовою реалізації права на справедливий суд та передбачає надання доказів дійсної волі особи на уповноваження представника. Такі докази мають виключати обґрунтовані сумніви щодо чинності повноважень представника та їх обсягу. Водночас аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 23.08.2018 у справі № 805/4297/17-а.
Крім того, окрім договору про надання професійної правничої допомоги до суду, в якості підтвердження повноважень адвоката, було надано ордер серії АХ № 1329169. 
Відповідно до частин 1-2 статті 26 Закону №5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги.
Згідно з пунктом 4 Положення №41 ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.
Відповідно до підпункту 12.5 та 12.6 пункту 12 Положення № 41, ордер містить наступні реквізити, зокрема номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження).
Колегія суддів враховує, що вирішуючи питання достатності документів, які підтверджують повноваження адвоката на представництво інтересів, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 сформувала висновок про те, що ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.
Аналогічний висновок викладено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі № 990/215/24.
Отже, з урахуванням викладеного, у суду першої інстанції не було підстав вважати, що позовну заяву у цій справі подано особою, яка не має права його підписувати.
За таких обставин та їх правового регулювання, висновок суду першої інстанції про відсутність у адвоката Чумака Романа Васильовича повноважень на подання і підписання позовної заяви від імені ОСОБА_1 є помилковим.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні у справі «Беллет проти Франції» від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
ЄСПЛ у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження (рішення у справі «Волчлі проти Франції» від 26.07.2007). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998).
Керуючись цими настановами ЄСПЛ, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), вказала, що положення Конвенції вимагають уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист
Отже, враховуючи наведене правове регулювання в частині конституційного права на судовий захист та зміст ордеру, який беззаперечно свідчить про таке волевиявлення позивача, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо повернення позовної заяви позивачу.
За такого правого регулювання та встановлених обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 по справі № 520/5605/26 скасувати. 
Адміністративну справу № 520/5605/26 за позовом ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   К.В. Мінаєва