308/8605/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2026          м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., за участі представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О.Я., без участі особи, що притягається до відповідальності, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження Україна, Чернівецька область, м. Чернівці, місце роботи: тимчасово не працює, місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 14.12.2018 року; орган, що видав №2601, за ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України,-
В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов протокол про порушення митних правил №0104/UA305000/2026 від 31.01.2026, згідно з яким 31.01.2026 року о 13 год. 19 хв. в зону митного контролю на ділянку «виїзд з України» митного посту «Астей» Закарпатської митниці заїхав транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Crafter», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , що прямував з України в Угорщину. В якості пасажирки в транспортному засобі знаходилась ОСОБА_1 . Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрала порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». Згідно ч.4 ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою. До митного контролю гр. України ОСОБА_1 було подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 14.12.2018 року, контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору». В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу в багажному відділенні автомобіля у подорожній сумці серед особистих речей, без ознак приховування, було виявлено книгу з ознаками старовини, а саме: книга у твердій обкладинці коричньового кольору розміром 16х22 см., з надписом на першій сторінці «English Prose» видавник The Atheneum Press, Boston 1909, 544 сторінки. Цінність виявленої книги потребує додаткової оцінки із залученням спеціаліста експерта. В своїх поясненнях гр. України ОСОБА_1 зазначила, що вищевказана книга належить їй, про те, що вона підлягає під дозвільну систему не знала, через те, що написана та видана 1909р. Вину визнає та готова сплатити штраф за порушення норм законодавства.
Згідно з ч.2 ст.371 Митного кодексу України, товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які законом встановлено вивізне мито та/або якщо відповідно до закону державними органами видаються документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням відповідних документів, виданих державними органами. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 №1068-XIV, передбачає, що контроль за вивезенням, ввезенням і поверненням культурних цінностей здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей. Відповідно до п.1.6. «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 №258, вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України. Частиною 7 додатку №1 до пункту 1.5 Інструкції, передбачено, що на вивезення (тимчасове вивезення) дозвіл Державної служби контролю не потрібен при вивезенні творів друку, виданих після 1945 року. Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 не заявила за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які переміщуються через митний кордон України. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 3 статті 471 Митного кодексу України.
Представник Закарпатської митниці Селеш О.Я. у судовому засіданні просив притягнути особу до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.471 МК України, з підстав наведених у протоколі.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі. 
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Частиною 1 статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 3 ст. 471 МК України відповідальність настає за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
Відповідно до ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України, зокрема, товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або відповідно до закону чи міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а також товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Статтею 365 МК України передбачено, що громадяни за умов дотримання вимог МК України та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в України (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.
Відповідно до ч. 2 ст. 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Відповідно до ч. 4 ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.
Відповідно до ч. 5 статті 366 МКУ початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Згідно до ч. 6 статті 366 МКУ громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України
Згідно з ч. 6 ст. 372 Митного кодексу України, тимчасове вивезення (пересилання) громадянами-резидентами за межі митної території України культурних цінностей здійснюється з поданням відповідних документів, які підтверджують право вивезення за межі митної території України культурних цінностей та дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України щодо тимчасового вивезення таких товарів за межі митної території України.
Відповідно до ч.2 Постанови Кабінету міністрів України від 21.05.2012 №448 «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів з них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження» встановлено, що вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість культурних цінностей не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро, на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням.
Згідно з ч.2 ст.371 Митного кодексу України, товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які законом встановлено вивізне мито та/або якщо відповідно до закону державними органами видаються документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням відповідних документів, виданих державними органами.
Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 №1068-XIV, передбачає, що контроль за вивезенням, ввезенням і поверненням культурних цінностей здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей.
Відповідно до п.1.6. «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 №258, вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України. Частиною 7 додатку №1 до пункту 1.5 Інструкції, передбачено, що на вивезення (тимчасове вивезення) дозвіл Державної служби контролю не потрібен при вивезенні творів друку, виданих після 1945 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Санкцією ч.3 ст. 471МК України, передбачено накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що вказані обставини в своїй сукупності свідчать про те, що громадянка України ОСОБА_1 не заявила за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які переміщуються ним через митний кордон України, а саме: книгу у твердій обкладинці коричньового кольору розміром 16х22 см., з надписом на першій сторінці «English Prose» видавник The Atheneum Press, Boston 1909, 544 сторінки. Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність в її діях складу порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України. Дії громадянки України ОСОБА_1 митним органом за ч.3 ст. 471 МК України кваліфіковані правильно.
Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, що підтверджується протоколом про порушення митних правил №0104/UA305000/2026 від 31.01.2026 року; фото таблицею; поясненнями ОСОБА_1 від 31.01.2025 року про визнання вини; копією закордонного паспорта; актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA305200/2026/000100 від 31.01.2026 року; копією контрольного талону; доповідна записка від 31.01.2026 року; постановою про призначення експертизи в справі про порушення митних правил №0104/UA305000/2026 від 10.02.2026 року; експертним висновком на видання, наданим Закарпатською митницею Державної митної служби України №124 від 26.03.2026 року; довідкою про витрати митного органу у справі про порушення митних правил №0104/UA305000/2026 №22-25-129 від 03.06.2026 року. У матеріалах справи знаходиться експертний висновок щодо вартості виявленого та вилученого товару, що становить 2500 гривень.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта , іншими документами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 515 МК України експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.
Будь-яких доказів, які б свідчили про недостовірність даних, відображених у вказаному вище висновку експерта за наслідками розгляду справи не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд вважає вказаний вище висновок експерта належним і допустимим доказом та при вирішенні справи приймає дані про вартість предмета порушення митних правил, які зазначені у вказаному висновку.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника та ступінь вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, суд вважає, що на громадянку України ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 471 МК України, у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації товарів.
Згідно з положень ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. 
У відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 471, ч.2 ст. 519, 520, 527-529 МК України, ст.ст. 287-290 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною в порушенні митних правил за ч. 3 ст.471 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень без конфіскації вилученого товару.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , книгу у твердій обкладинці коричньового кольору розміром 16х22 см., з надписом на першій сторінці «English Prose» видавник The Atheneum Press, Boston 1909, 544 сторінки.
Стягнути з громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження Україна, Чернівецька область, м. Чернівці, місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 14.12.2018 року; орган, що видав – 2601, на користь держави 665,60 гривень судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що відповідно до положень ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, в порядку, встановленому законом, у порядку якого з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а також витрати на облік правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.
Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області І.В. Логойда