Справа № 455/829/26
Провадження № 2/455/645/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
25 червня 2026 року м.Старий Самбір
Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Клімченка М.І.,
секретаря судового засідання Шайди Н.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на спадкове майно, 
ВСТАНОВИВ:
30.04.2026 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і до дня смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 років. 19.05.2003 ОСОБА_2 склала заповіт і на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, житловий будинок, земельну ділянку, і взагалі все що їй буде належати на день її смерті і на що за законом вона матиме право заповіла своєму синові ОСОБА_1 . Відповідно до Довідки від 09.03.2026 № 190 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач, як спадкоємець по заповіту, звернувся до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для того, щоб подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на спадкове майно, в тому числі: житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак, згідно листа від 04.03.2026 №283/02-14 за підписом завідувача Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно та доказ належності померлому спадкового майна. За захистом свого права, як спадкоємця, рекомендовано звернутись до суду. Оскільки, відсутні будь-які законні способи оформлення права власності на житловий будинок, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності за заповітом на житловий будинок.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2026 справа передана для розгляду судді Клімченку М.І..
Ухвалою судді від 30.04.2026 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та витребувано докази.
В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, адвокат надав до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглянути за їх відсутністю, позов підтримали. 
Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у їх відсутності, проти позову не заперечує.
Третя особа у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, проти позову не заперечує.
Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 74 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Волошинівською сільською радою Старосамбірського району Львівської області, про що 17.08.2009 зроблено відповідний актовий запис за №10 (а.с.37). 
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.08.1968, яке видане Старосамбірським рай бюро ЗАГС, про що зроблено відповідний актовий запис за №18, його мати ОСОБА_2 , по батькові записаний зі слів матері (а.с.36).
19.05.2003 ОСОБА_2 склала заповіт і на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, житловий будинок, земельну ділянку, і взагалі все що їй буде належати на день її смерті і на що за законом вона матиме право заповіла своєму синові ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Волошинівської сільської ради і зареєстровано в реєстрі за № 29 (а.с.30).
Відповідно до Довідки від 09.03.2026 № 190 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21).
Згідно листа від 04.03.2026 №283/02-14 за підписом завідувача Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно та доказ належності померлому спадкового майна. За захистом свого права, як спадкоємця, рекомендовано звернутись до суду (а.с.18).
Згідно Виписки №191 від 09.03.2026 із погосподарської книги № 1 село Росохи на 2006-2010 рік Волошинівського старостинського округу Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області, номер об`єкта погосподарського обліку 0100741, місцезнаходження адреса: АДРЕСА_1 , головою домогосподарства була ОСОБА_2 , у будинку зареєстрований наступний член домогосподарства, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).
Згідно Довідки №192 від 09.03.2026, виданої старостою Волошинівського старостинського округу Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області, встановлено, що власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 являлася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23).
Згідно Довідки від 20.10.2009 №624, яка була видана виконкомом Волошинівської сільської ради, відомо, що власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , являлася ОСОБА_2 (а.с.22).
Згідно Рішення від 13.10.2009 №79 «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 на ім`я померлої ОСОБА_2 » виконавчого комітету Волошинівської сільської ради мало бути оформлено та видано свідоцтво про право власності на ОСОБА_2 , однак цього не було зроблено (а.с.35).
Згідно Довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації Львівської області від 04.02.2026 №196 будинковолодіння в АДРЕСА_1 - згідно записів у реєстрових книгах Самбірського бюро технічної інвентаризації Львівської області не зареєстровано станом на 01.04.2008 (а.с.19).
Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який виготовлено 30.03.2026 суб`єктом господарювання ТОВ «ДЯСТ», інвентаризаційна справа № 1863, загальна площа всього по житловому будинку складає 78,5 кв.м., стайня – 12,1 кв.м., дровітня – 20,0 кв.м. (а.с.40-45).
Спадкоємців до обов`язкової частки у спадщині, відповідно до наданих матеріалів спадкової справи, судом не встановлено.
Таким чином, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.
Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 статті 1273 цього Кодексу. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина 1 статті 1297 ЦК України).
Практика Верхового Суду України (пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 належне останній право власності на житловий будинок, перейшло за заповітом до ОСОБА_1 (позивача у справі). Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.
Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ: 
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , і до дня смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повний текст судового рішення складено 25.06.2026.

Суддя         М.І. Клімченко