Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/2575/25 
Провадження № 2-о/376/23/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" березня 2026 р. Сквирський районний суд Київської області у складі: 
Головуючого судді – Коваленка О.М.,
за участі: секретаря – Таранчук В.О..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Сквирського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-
ВСТАНОВИВ:
27.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до суду про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обгрунтування своєї заяви ОСОБА_1 вказав, що30 листопада 2007 року на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (ab hoc) між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було врегульовано мировою угодою цивільно-правовий спір, щодо визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , права власності по 1/2 частині за кожною на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, площею 0.3738 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право власності на землю серія Р2 № 418408, виданого Оріховецькою сільською радою 23.03.2003 року. Окрім того, за ОСОБА_1 визнано земельну частку (пай), в розмірі 3.3 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КВ №016494 та транспортний засіб – трактор, за ОСОБА_2 визнано право власності на визнано земельну частку (пай), в розмірі 3.3 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КВ № 016495 та майновий пай.
08.02.2008 року Сквирським районним судом видав виконавчий лист, строк його виконання закінчився 09.02.2011 року. На земельні ділянки виготовили витяги з ДЗК від 07.10.2021 року.
Частиною першою ст.182 ЦК України, право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
Проте, відповідно до вказаної норми, право власності на визнане за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , право на земельну ділянку, площею 0.2500 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3224085201:01:014:0009 та земельну ділянку, площею 0.1287 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3224085201:01:014:0008 у Реєстраційній службі Сквирської міської ради Київської областіне можливо зареєструвати. В результаті ОСОБА_1 не може розпоряджатися майном, яке вона успадкувала на підставі правочину.
На даний час виникла необхідність в оформленні цивільно-правової угоди з належними присадибними земельними ділянками (укладення договору оренди), у зв`язку з чим заявниця звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Сквирської міської ради Київської області з заявою проведення державної реєстрації, однак отримала відмову, оскільки подані документи не відповідають вимогам діючого законодавства. На підставі статті 1299 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, однак, ОСОБА_1 у 2008 -2009 роках не зареєстрували належним чином рішення третейського суду (не провели Державну реєстрацію). Реєстрацію земельних часток (паїв) та транспортного засобу провели вчасно, а житлового будинку та земельних ділянок ні. 
Тому, на підставі вищевикладеного заявник ОСОБА_1 просить суд:
Встановити факт, що земельна ділянка площею 0.2500 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3224085201:01:014:0009, по 1/2 частині належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Встановити факт, що земельна ділянка, площею 0.1287 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3224085201:01:014:0008 по 1/2 частині належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надала до канцелярії суду, заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі та без фіксування судового засідання технічними засобами, заяву підтримує та просить задовольнити (а.с.17,19).
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечує (а.с.16,20).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що 30 листопада 2007 року на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (ab hoc) між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було врегульовано мировою угодою цивільно-правовий спір, щодо визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , права власності по 1/2 частині за кожною на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, площею 0.3738 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право власності на землю серія Р2 № 418408, виданого Оріховецькою сільською радою 23.03.2003 року. Окрім того, за ОСОБА_1 визнано земельну частку (пай), в розмірі 3.3 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КВ №016494 та транспортний засіб – трактор, за ОСОБА_2 визнано право власності на визнано земельну частку (пай), в розмірі 3.3 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КВ № 016495 та майновий пай (а.с.9).
08.02.2008 року на підстав Рішення третейського суду справа №161/2007 від 30.11.2007 року Сквирським районним судом Київської області Справа №6-45/2008 видав виконавчий лист, відповідно до якого:
Сквирський районний суд Київської області 08 лютого 2008 року розглянувши справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Білоцерківське МБТІ, Сквирський районний відділ земельних ресурсів, Сквирська філія №2877/064 Фастівського відділення «Ощадного банку України», Оріховецька сільська рада Сквирського району Київської області про видачу виконавчого документу на рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 30.11.2007 року, -
Визнати за. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по частині кожній право власності на земельну ділянку біля будинку розміром 0.3787 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , посвідчену Державним актом на землю серія Р2 №418408 виданого Оріховецькою сільською радою Сквирського району Київської області 23.03.2003 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на сертифікат на земельну частку (пай) в розмірі 3.3 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом на земельну частку (пай) серія КВ №016494, виданого Сквирською РДА 10.12.1996 року.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на сертифікат на земельну частку (пай) в розмірі 3.3 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом на земельну частку (пай) серія КВ №01 о49о, виданого Сквирською РДА 10.12.1996 року. Строк його виконання закінчився 09.02.2011 року (а.с.8). 
На земельну ділянку площею 0,2500 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3224085201:01:014:0009 12.11.2021 року видано Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0712162932021 (а.с.10-11).
На земельну ділянку площею 0,1287 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3224085201:01:014:0008 12.11.2021 року видано Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-2309762002021 (а.с.12).
Частиною першою ст.182 ЦК України, право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
Проте, право власності на визнане за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на земельну ділянку, площею 0.2500 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3224085201:01:014:0009 та земельну ділянку, площею 0.1287 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3224085201:01:014:0008 у Реєстраційній службі Сквирської міської ради Київської областіне можливо зареєструвати. В результаті ОСОБА_1 не може розпоряджатися майном, яке вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4 .
На даний час виникла необхідність в оформленні цивільно-правової угоди з належними присадибними земельними ділянками (укладення договору оренди), у зв`язку з чим заявниця звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Сквирської міської ради Київської області з заявою проведення державної реєстрації, однак отримала відмову (а.с.21,22,23,24), оскільки подані документи не відповідають вимогам діючого законодавства. На підставі статті 1299 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, однак, ОСОБА_1 у 2008 -2009 роках не зареєструвала належним чином рішення третейського. 
Отже, відповідно до Рішення третейського суду від 30.11.2007 року та Виконавчого листа від 08.02.2008 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно є власниками земельної ділянки 0.2500 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3224085201:01:014:0009 та земельної ділянки, площею 0.1287 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3224085201:01:014:0008.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За правилами ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення..
Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов:
1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення;
3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Також, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
З 01 січня 2013 року відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, (видається свідоцтво про право власності).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України -  У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, з вище встановленого судом вбачається, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування на земельні ділянки після смерті батька ОСОБА_4 , однак вони не провели відповідну державну реєстрацію спадкового майна передбачену законом, який діяв на час визнання права власності на майно, а також враховуючи те, що встановлення юридичного факту має для заявника юридичне значення, і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується, суд прийшов до висновку про задоволення заяви.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,4,76,81,247,258,259,293,315, 318,319, 354,п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 41 Конституції України, суд,

ВИРІШИВ: 
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити в повному обсязі.
Встановити факт, що земельна ділянка площею 0.2500 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3224085201:01:014:0009, по 1/2 частині належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Встановити факт, що земельна ділянка, площею 0.1287 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3224085201:01:014:0008 по 1/2 частині належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко