справа № 991/4058/26
провадження № 11-сс/991/319/26
слідчий суддя:  ОСОБА_1 
доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року          місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
прокурора ОСОБА_8 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.04.2026 р. про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 42020160000000766 від 02.09.2020 р. відносно:

ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, - 

в с т а н о в и л а:

04.05.2026 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга, яку цього ж дня призначено до апеляційного розгляду.

1.Короткий зміст оскаржуваної ухвали та доводи апеляційної скарги. 

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання детектива НАБУ ОСОБА_9 , погоджене прокурором САП ОСОБА_8 , та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, з визначенням застави у розмірі 832 000 грн., з покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду відсутній, оскільки питання виїзду за межі країни вирішується не шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а шляхом покладення на підозрюваного додаткового обов`язку у вигляді здачі до міграційних органів паспорту громадянина для виїзду за кордон. Що стосується ризику впливу на свідків та інших підозрюваних у провадженні, то на даному етапі досудового розслідування вказаний ризик суттєво зменшився або взагалі відсутній, оскільки стороною обвинувачення допитано всіх свідків, яких вона вважала за необхідне допитати, та кожен зі свідків попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень та відмову від давання показань. Також, окремо наголошує на непомірності застави, визначеної підозрюваному оскаржуваною ухвалою, що свідчить про порушення Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

2.Узагальнений виклад позицій учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, наведених у ній. Додатково наголосив, що підозрюваний є єдиним годувальником в сім`ї та на його утриманні перебувають ОСОБА_10 , з якою вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах, а також двоє її малолітніх дітей. Крім того, у січні 2026 року ОСОБА_10 народила дитину, батьком якої є ОСОБА_11 , який ще жодного разу не бачив свою дитину, оскільки з грудня 2025 року перебуває під вартою. У разі неможливості повного задоволення апеляційної скарги, просив зменшити заставу до 600 тис. грн. 
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника. 
Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Зауважив, що слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали в повному обсязі досліджено та враховано як обставини кримінального провадження, так і відомості, що характеризують особу підозрюваного.

3.Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

За змістом клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було предметом розгляду слідчого судді, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42020160000000766 від 02.09.2020 р. 
За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_12 з травня по грудень 2019 року, будучи в.о. начальника ДП «Чоразморшлях», розуміючи, що підприємство готується до приватизації, про що вже були прийняті відповідні рішення Фонду державного майна України та Міністерства інфраструктури України, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, вирішив протиправно обернути на свою користь чуже майно - а саме, майновий комплекс Головної бази технічного обслуговування флоту, розташованої у смт. Олександрівка, м. Чорноморськ, Одеська обл., який є державною власністю і належить ДП «Чоразморшлях» на праві господарського відання. При цьому, знаючи про наявність виконавчого провадження про стягнення з ДП «Чоразморшлях» коштів на користь фізичних і юридичних осіб на загальну суму 37 737 221,10 грн., розуміючи, що відчуження державного майна, належного ДП «Чоразморшлях» на праві господарського відання, без погодження з органом управління та ФДМУ неможливе, розробив злочинний план, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом примусового відчуження майна органами виконавчої служби на користь заздалегідь визначених осіб за заниженою вартістю. 
Розуміючи, що реалізувати злочинний план самостійно неможливо, ОСОБА_12 залучив до злочинної діяльності як виконавця ОСОБА_7 , як пособника ОСОБА_13 , яка раніше оцінювала майно ДП «Чоразморшлях», як співорганізатора ОСОБА_14 , який був зацікавлений у незаконному набутті державного майна за заниженою вартістю. Роль ОСОБА_14 у досягненні спільної злочинної мети полягала у забезпеченні фінансування злочину, створенні товариства з обмеженою відповідальністю, до статутного фонду якого буде передано нерухоме майно, придбане ОСОБА_7 на торгах, а саме ТОВ «Чорномор-Бризбуд». Роль ОСОБА_7 полягала у забезпеченні придбання на торгах майнового комплексу за заниженою вартістю шляхом спотворення результатів торгів, не допустивши перемоги у торгах непідконтрольного учасника, реєстрації майна на своє ім`я та його подальшій передачі до статутного капіталу товариства, створеного ОСОБА_14 . У свою чергу, ОСОБА_13 як пособник, будучи директором та оцінювачем ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада», видала завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна ДП «Чоразморшлях» із визначенням істотно заниженої вартості - 6 455 494,74 грн., для надання органу, що здійснює виконавче провадження. Натомість, згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 24.11.2021 р., ринкова вартість відповідного об`єкта становить 59 717 000 грн.
19.11.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчиненні правочину з таким майном, вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.
Ухвалюючи рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя погодився з доводами клопотання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених у клопотанні. 
Крім того, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно вплинути на свідків, інших підозрюваних у провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. 
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні детектива обставини виправдовують подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.
Разом з тим, розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчим суддею зменшено до 832 000 грн. При цьому, враховано, що з моменту застосування запобіжного заходу та до цього часу підозрюваний коштів у визначеному раніше розмірі 1 298 800 грн. не вніс. На думку слідчого судді, обраний ним розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти встановленим ризикам кримінального провадження, тощо. 
У випадку внесення застави, на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

4. Мотиви суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не ставить під сумнів висновок оскаржуваної ухвали щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, а оскаржує доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та розмір застави, визначений слідчим суддею.
Відповідно, перегляд оскаржуваної ухвали здійснюється виключно в цій частині.

4.1. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність ризиків.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі встановив наявність двох із трьох ризиків, наведених детективом у клопотанні, що передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. В той же час, сторона захисту не погоджується з існуванням жодного із них.
Колегія суддів звертає увагу, що доводи сторони захисту про відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, перевірялись колегією суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду під час розгляду апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді від 21.11.2025 р. про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (справа № 991/12009/25) та на ухвали слідчих суддів від 29.01.2026 р. (справа № 991/267/26) та від 09.03.2026 р. (справа № 991/2085/26) про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 
Надаючи оцінку наявності існування ризику переховування, слідчим суддею були враховані, з чим погоджується і колегія суддів, відомості про офіційний дохід підозрюваного, який є достатнім для тривалого переховування від органу досудового розслідування та суду. При цьому, законодавчі обмеження щодо виїзду за кордон не виключають можливості перетину державного кордону поза офіційними пунктами пропуску. Крім того, колегія суддів при оцінці наявності цього ризику також враховує, що суворість передбаченого законом покарання, хоча і не може бути визначальним фактором, все ж є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування. 
За наведених обставин, доводи апеляційної скарги захисту про відсутність ризику переховування відхиляються.
Оцінюючи ризик незаконного впливу ОСОБА_7 на свідків та інших підозрюваних у провадженні, слідчий суддя врахував виявлене у телефоні ОСОБА_12 листування з абонентом « ОСОБА_17 » (ймовірно ОСОБА_7 ), яке стосується обговорення обставин досудового розслідування у даному провадженні, що свідчить про підтримання комунікації між підозрюваними. Крім того, наразі не встановлено місцезнаходження інших підозрюваних у провадженні, а саме -  ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які перебувають у міжнародному розшуку, відтак, існує ризик впливу на них ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, наразі не встановлено місцезнаходження та не допитано у якості свідка директора ТОВ «Байкорп» ОСОБА_16 , який перебуває за межами України, що створює умови для можливого впливу на його процесуальну поведінку. З такими висновками погоджується і колегія суддів. 
Посилання сторони захисту на документальне непідтвердження встановлених ризиків спростовується матеріалами провадження та доказами, зібраними органом досудового розслідування, які у достатній мірі переконують колегію суддів у їх наявності

4.2. Щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, ніж тримання під вартою.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на цьому етапі провадження застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам провадження та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки наявність певних соціальних зв`язків підозрюваного за місцем його проживання в Україні, зокрема, роботи та родини, з урахуванням відомостей про його майновий стан, не є достатньо міцними, аби утримати від реалізації встановлених ризиків, зокрема, переховування. 
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч. 1 ст. 184 КПК України).
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема і ті, які визначені ч. 1 ст. 178 КПК України. 
За результатами розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку, що на цьому етапі провадження застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків. Крім того, в апеляційній скарзі захист не порушує питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поруки, особистого зобов`язання чи домашнього арешту, натомість, просить зменшити розмір застави, а відтак, колегія суддів не вдається до додаткової оцінки обставин, що стосуються вирішення даного питання.

4.3. Щодо доводів апеляційної скарги стосовно розміру застави.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо непомірності для підозрюваного визначеного розміру застави, колегія суддів виходить з такого.
Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати під час визначення розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, зокрема матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.
Як вбачається зі змісту клопотання, злочини, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру, є особливо тяжкими. При цьому, злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, у відповідності до примітки ст. 45 КК України, відноситься до корупційних.
Згідно з абз. 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 р., корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів. Випадки корупції, пов`язані з великими обсягами активів, які можуть складати значну частку ресурсів держави, ставлять під загрозу політичну стабільність і сталий розвиток цих держав. 
Відтак, корупція є однією з основних загроз національній безпеці, яка підриває фінансову систему, наслідками чого може бути втрата країною політичних та економічних позицій на міжнародній арені, погіршення її іміджу, міжнародна ізоляція, скорочення чи навіть повне припинення зовнішніх інвестицій. 
При визначенні ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 832 000 грн. слідчий суддя врахував тривалість часу, який сплинув з дня первинного застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 4 208 920 грн., подальше його зменшення до 1 298 800 грн. і те, що до цього часу підозрюваний коштів у визначеному вище розмірі не вніс. Більше того, він утримується під вартою вже більше чотирьох місяців.
Оцінюючи розмір визначеної слідчим суддею застави в контексті доводів апеляційної скарги про її непомірність, колегія суддів також враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , пов`язані із заволодінням майном державного підприємства вартістю 59 717 000 грн. та розтратою коштів цього підприємства у сумі 11 149 505,36 грн., а отже, заподіяні державі збитки є досить значними.
Що стосується доводів сторони захисту про наявність у ОСОБА_7 утриманців - цивільної дружини, двох її неповнолітніх дітей, а також новонародженої у січні 2026 року дитини, колегія суддів вчергове наголошує, що жодних доказів наведених обставин захистом не надано.
Керуючись своїм внутрішнім переконанням, що сформовано на підставі досліджених матеріалів провадження, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 двох особливо тяжких злочинів, один з яких є корупційним (що в апеляційній скарзі не заперечується), доведеність існування трьох ризиків, виходячи з принципу збереження балансу інтересів сторін кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що визначена слідчим суддею застава у розмірі у розмірі 832 000 грн., з урахуванням зменшення її майже на 500 тис. грн.., з одного боку буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.
Наведене спростовує доводи захисту про неврахування слідчим суддею конкретних обставин даного провадження, особи підозрюваного та його майнового стану. Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для зміни визначеного слідчим суддею розміру застави.

5. Висновки суду. 

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги про необхідність визначення іншого розміру застави, з посиланням на неповноту врахування слідчим суддею обставин даного кримінального провадження, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та відсутність ризиків, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим оскаржувана ухавала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 369-372, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.04.2026 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя                      ОСОБА_2 

судді           ОСОБА_3 

ОСОБА_4