ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/6873/24
категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суперспрокс Україна" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Суперспрокс Україна" (далі - ТОВ "Суперспрокс Україна", позивач) із позовом, у якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.01.2023 року №0001940703 про завищення суми бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на 2267 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 566, 75 грн..
Обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що на підставі п.п.78.1.8. п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Житомирській області (далі також - ГУ ДПС у Житомирській області, відповідач) проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Результати перевірки оформлені актом від 15.12.2023 №20885/06-30-07-03/35954611. За результатами перевірки, окрім іншого, встановлено завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за жовтень 2023 року в сумі 2267 грн. через порушення позивачем вимог п.44.1. ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України», п.2.1, 2.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88. На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 05.01.2023 №0001940703 про завищення суми бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на 2267 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 566,75 грн., розрахованих відповідно до п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України у розмірі 25%. Позивач не погоджується із висновками, що викладені в акті перевірки від 15.12.2023 №20885/06-30-07-03/35954611 та вважає, що прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення від 05.01.2023 №0001940703 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відмітив, зокрема, що проведеною перевіркою не встановлено походження Оливи індустріальна І-40А (л/кг)(2710), законного джерела введення товару в обіг, а ТОВ «Суперспрокс Україна» не доведено реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання Оливи індустріальна І-40А (л/кг)(2710) від ТОВ «Євро Лубрікантс» та від ТОВ «Євро Лубрікантс ЛТД». За таких обставин, ТОВ «Суперспрокс Україна» порушено п.44.1, ст.44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, відповідно завищено податковий кредит з податку на додану вартість за жовтень 2023 по контрагенту ТОВ «Євро Лубрікантс» на загальну суму ПДВ 2 267 грн. Отже, дії ТОВ «Суперспрокс Україна» вважаються винними, так як підприємство мало можливість для дотримання правил та норм, визначених ПК України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», проте не вжило достатніх заходів щодо їх дотримання через те, що діяло без належної обачності.
У свою чергу, позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги, з мотивів, викладених у позовній заяві.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Товариство з обмеженою відповідальністю «Суперспрокс Україна» здійснює свою і господарську діяльність починаючи із 23.05.2008.
Основним видом господарської діяльності позивача є «Виробництво підшипників, зубчастих передач, елементів механічних передач і приводів» (код КВЕД 28.15).
Вироблена готова продукція експортується за межі митного кордону України га оподатковується податком на додану вартість за нульовою ставкою, у зв`язку із чим у підприємства виникає право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.
Відповідно до декларації із податку на додану вартість за жовтень 2023 року підприємством було заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в сумі 224616 грн..
У випадку, коли платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, то згідно підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України здійснюється документальна позапланова перевірка.
На підставі п.п.78.1.8. п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Житомирській області (далі також - відповідач або контролюючий орган) проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджет у.
Результати перевірки оформлені актом від 15.12.2023 №20885/06-30-07-03/3595461.
За результатами перевірки, окрім іншого, встановлено завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за жовтень 2023 року в сумі 2267 грн. через порушення позивачем вимог п.44.1. ст.44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України», п.2.1,2.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 № 88.
На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення віл 05.01.2023 №0001940703 про завищення суми бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на 2267 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 566,75 грн., розрахованих відповідно до п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України у розмірі 25%.
Позивач не погоджується із висновками, що викладені в акті перевірки від 15.12.2023 №20885/06-30-07-03/35954611 та вважає, що прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення від 05.01,2023 №0001940703 є протиправним та підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій 3: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв?язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.
Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначені загальних податкових зобов`язань.
Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам. зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування суп податку, що відносяться до податкового кредиту.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкову накладну, складену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, видану на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.
Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
З метою здійснення господарської діяльності, зокрема закупівлі оливи для охолодження і а змащення різального інструменту токарних верстатів, використовуваних у виробництві готової продукції, між позивачем (покупцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Лубрікантс» (постачальником) був укладений договір поставки №80 від 16.10.2023.
При виборі контрагента позивач керується належною обачністю, яка проявляється у перевірці податкової «доброчесності» контрагента за доступними електронними базами даних.
За усталеною практикою позивача, при наявності загальнодоступної інформації, що свідчить проти податкової «надійності» контрагента, співпраця із ним не започатковується. І лише при позитивній інформації укладається договір із постачальником.
Не отримавши із загальнодоступних джерел жодної негативної інформації щодо ТОВ «Євро Лубрікантс», позивач уклав із ним договір поставки №80 від 16.10.2023.
Пунктом 1.2 договору поставки №80 від 16.10.2023 визначено, що загальна кількість, асортимент, ціна та загальна вартість товару визначається у видаткових накладних, рахунках або специфікаціях до договору.
Відповідно до п.5.9 договору поставки №80 від 16.10.2023 зобов`язання постачальника із поставки товару вважаються виконаними, якщо він поставив товар у місце, вказане Покупцем, та із наданням товаросупроводжувальної документації, до якої згідно п.7.1 договору віднесено видаткову накладну, податкову накладну, товарно-транспортну накладну та документи, що підтверджують якість товару.
Згідно п.6.2 договору поставки №80 від 16.10.2023 поставка товару здійснюється на умовах попередньої оплати у розмірі 100%.
На виконання умов договору поставки №80 від 16.10.2023 товариством «Євро Лубрікантс» був пред`явлений рахунок на оплату №Л304 від 20.10.2023 на онлаїу товару «Олива індустріальна 1-40-А (л./кг)(2710)» в кількості 200 л. за ціною 65,00 грн. на загальну суму 13000,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 2166,67 грн..
Вказаний рахунок був оплачений позивачем за платіжною інструкцією від 20.10.2023 №2328 із призначенням платежу: «Передоплата за оливу згідно рахунку №ЛЗО4 віл 20.10.2023. Сума 13600,00 грн. ПДВ (20%) 2266,67 грн.».
На виконання вимог п.5.3 договору поставки №80 від 16.10.2023 щодо поставки товару протягом не більше ніж трьох днів з моменту оплати, товариством «Євро Лубрікантс» здійснена поставка замовленого товару «Олива індустріальна 1-40-А (л. кт 1(2710)», що підтверджується:
- видатковою накладною №ЛЗЗЗ від 23.10.2023 із зазначеними прізвищами представників постачальника та покупця, їх особистими підписами;
- товарно-транспортною накладною №РЛЗЗЗ від 23.10.2023 із вказаними прізвищами представників постачальника, покупця та водія, їх особистими підписами;
- паспортом якості №289, виданого 10.10.2023 випробувальною лабораторією ТОВ «Нафтапродукт» щодо якісних характеристик Оливи И-40А масою 900 кг.
Карткою рахунку 631 за жовтень 2023 підтверджується, що отримана позивачем «Олива індустріальна 1-40-А (л./кг)(2710)» у кількості 200 л. оприбуткована в бухгалтерському обліку у кореспонденції рахунків Дт 203 "Паливо" та Кт631 "Розрахунки із вітчизняними постачальниками". Стан розрахунків позивача із товариством «Євро Лубрікантс» підтверджується підписаним сторонами актом звірки станом на 30.10.2023.
Отже, на підставі первинних документів по даній господарській операції позивач оприбуткував в бухгалтерському обліку оливу, отриману від ТОВ «Євро Лубрікантс», визнавши її активом, та відобразив збільшення зобов`язань перед постачальником на таку ж суму. Зобов`язання перед ТОВ «Євро Лубрікантс» були погашені шляхом безготівкових розрахунків, що підтверджується змістом акту перевірки, тобто відповідач підтвердив реальні зміни майнового стану позивача за наслідками спірної операцій як обов`язкової ознаки господарської операції згідно норм Податкового кодексу Україна.
В ході перевірки на запит податкового органу від 05.12.2023 позивач надав копії документів щодо взаємовідносин із ТОВ «Євро Лубрікантс», зокрема, копії договору поставки №80 від 16.10.2023, видаткової накладної №ЛЗЗЗ від 23.10.2023. товарно-транспортної накладної №РЛЗЗЗ від 23.10.2023, паспорту якості №289, виданого 10.10.2023 випробувальною лабораторією ТОВ «Нафтапродукт».
Надаючи оцінку вказаним документам, відповідач не визнав податковий кредит згідно податкової накладної від 20.10.2023 №323, складеної та зареєстрованої в ЄРІІН товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Лубрікантс» - постачальником «Оливи індустріальної І-40-А (л./кг)(2710)» у кількості 200 л., слід зазначити таке.
Право позивача на податковий кредит за операцією із отримання від ТОВ «Євро Лубрікантс» товару з номенклатурою «Олива індустріальна І-40-А (л./кг)(27І0)» відповідач заперечує «відсутністю джерела введенню в обіг зазначеної продукції».
Однак первинними документами чітко підтверджується, що для позивача «джерелом введення в обіг» «Оливи індустріальної І-40-А (л./кг)(27!0)» являлось отримання від ТОВ «Євро Лубрікантс» за господарською операцією, підтвердженою первинними документами, які відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.3 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88.
Безпідставним є твердження відповідача про неналежність паспорту якості №289 від 10.10.2023 на тій підставі, що видаткову накладну №ЛЗЗЗ та товарно-трансноріну накладну №РЛЗЗЗ (на отримання позивачем оливи від постачальника) датовано 23.10.2023.
Представлений постачальником паспорт якості №289 датований 10.10.2023, тобто до дати отримання позивачем товару, відтак є належним документом підтвердження якості отриманого товару.
Що стосується наведеної на стор.11 та 12 акту перевірки інформації про взаємовідносини постачальника (ТОВ «Євро Лубрікантс») позивача із постачальником постачальника позивача (ТОВ «Євро Лубрікантс ЛТД»), то такі взаємовідносини не мають жодного юридичного значення для оцінки реальності операцій позивача із ТОВ «Євро Лубрікантс».
При цьому, протиправною є поведінка податкового органу через неврахування наданих первинних документів на підтвердження реальності господарської операції, надання превалюючого значення даним інформаційної бази ДПС у порівнянні із первинними документами, непроведения за таких обставин зустрічної звірки із постачальником-контрагентом.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (Постанова ВС від 23.05.2018 р. у справі № 804/853/14) дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку. Інформація, отримана податковим органом за результатами податкового контролю, використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Це в однаковій мірі стосується і дій податкового органу щодо внесення такої інформації до існуючих інформаційних систем.
Згідно практики Верховного Суду (Постанова від 2 грудня 2019 року у справі №826/13060/18) одне лише порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
Усталеною є позиція Верховного Суду (зокрема постанова Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 640/12206/19) стосовно того, що чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків.
Не може свідчити про безтоварність господарської операції інформація про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів. Така правова позиція Верховного Суду висловлена в постанові від 05.01.2021 року у справі №200/1718/20-а.
Разом з тим, реальність спірної господарської операції позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Лубрікантс» підтверджується належними первинними документами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам податкового законодавства, зокрема, наданими позивачем договором поставки №80 від 16.10.2023, рахунком на оплату №Л304 від 20.10.2023, платіжною інструкцією від 20.10.2023 №2328, видатковою накладною №ЛЗЗЗ від 23.10.2023, товарно-транспортною накладною №РЛЗЗЗ від 23.10.2023, паспортом якості №289, виданого 10.10.2023 випробувальною лабораторією ТОВ «Нафтапродукт», карткою рахунку 631 за жовтень 2023.
В подальшому придбана «Олива індустріальна І-40-А (л./кт)(2710)» була використана позивачем у власній господарській діяльності, а саме для охолодження та змащення різального інструменту металообробних верстатів, що свідчить про намір позивача отримати економічний ефект у результаті проведеної операції.
На момент вчинення спірних операцій ТОВ «Євро Лубрікантс» було зареєстровано в установленому законом порядку та мало свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.
Отже, вказане свідчить на користь висновку про те, що підтвердженим є факт реальності господарської операції з контрагентом.
Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів.
Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
За умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Таким чином, первинні документи розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентом.
На підставі викладеного, слід дійти висновку про те, що з урахуванням наданих податковому органу доказів, підтверджено наявність руху активів, який підтверджений первинними документами, відображеними в бухгалтерському обліку, що є безперечним доказом реальності проведеної господарської операції із ТОВ «Євро Лубрікантс».
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Суперспрокс Україна" (вул. Корольова, 132, м. Житомир, ЄДРПОУ: 35954611) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ЄДРПОУ: 44096781) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.01.2023 №0001940703 про завищення суми бюджетного відшкодування за жовтень 2023 року на 2267 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 566, 75 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суперспрокс Україна" сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 07 травня 2026 року.

Суддя Р.М.Шимонович