ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/291/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023»
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року (суддя Максименко Л.Я.) в адміністративній справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023»
до Головного управління ДПС у Запорізькій області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 15.10.2025 № 00177230708 та № 00177210708.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Також зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку більшості аргументів позивача, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, зокрема, щодо порушення процедури проведення перевірки та фактичну зміну її виду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що висновки суду та податкового органу про не дотримання позивачем вимог чинного законодавства не спростовані позивачем.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 18.08.2025 № 1112-п, на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, п. 69.35-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України було призначено проведення фактичної перевірки діяльності ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» за адресою: м. Миколаїв, ріг проспекту Богоявленський та вулиці Південної, буд. 22/1, з питань здійснення платником податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, а також з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з найманими працівниками, дата початку – 18.08.2025. Період діяльності, який перевіряється: з 01.12.2023 по дату закінчення перевірки. 
Посадовими особами Головного управління ДПС у Миколаївській області на підставі направлень на перевірку від 18.08.2025 № 1921/14-29-07-10, № 1922/14-29-07-10 було розпочато проведення фактичної перевірки ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023», про що свідчить підпис представника позивача на направленнях.
Перевірка була завершена 28.08.2025, про що складено Акт з реєстраційним номером 14493/Ж5/29/07/45052623.
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 15.10.2025 прийняті податкові повідомлення-рішення № 00177230708 та № 00177210708, які є предметом оскарження в цій справі.
Позивач у позовній заяві, окрім іншого, зазначив про недоведеність підстав для призначення фактичної перевірки та порушення самої процедури перевірки, адже після початку перевірки перевіряючі в усі інші дні на перевірку не виходили, а проводили її у приміщенні податкового органу, що свідчить про фактичне проведення документальної виїзної перевірки, наказ на проведення якої не приймався. 
Отже, для правильного вирішення справи суд першої інстанції мав надати оцінку в першу чергу цим доводам позивача і виключно за умови їх необґрунтованості міг переходити до оцінки самих порушень та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. У зворотному випадку суть порушення не підлягала оцінці з боку суду, адже проведення перевірки без дотримання законодавчо встановленої процедури є самостійною та достатньою підставою для скасування рішень, прийнятих за її наслідками.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд надав оцінку наявності підстав для проведення перевірки, натомість залишив поза увагою доводи позивача про порушення процедури її проведення.
Усуваючи такий недолік в розгляді справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, вказавши, що перевірка була призначена на підставі пп. 80.2.2, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, адже наказ № 1112-п ГУ ДПС у Миколаївській області містить посилання лише на пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПКУ.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). 
Відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів. 
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 звернув увагу, що у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. 
Суд апеляційної інстанції встановив, що на адресу територіальних органів ДПС (у тому числі ГУ ДПС у Миколаївській області) надійшла інформація від ДПС України (лист від 14.08.2025 за № 19993/7/99-00-07-03-02-07, а.с. 153) про встановлення ризиків у діяльності суб`єктів господарювання, у тому числі ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023», у зв`язку з чим просило провести фактичні перевірки відповідних суб`єктів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що внаслідок отримання інформації від ДПС України про можливі порушення податкового законодавства у сфері діяльності, яку здійснює позивач, виникла обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу щодо здійснення належного податкового контролю, адже в листі від 14.08.2025 за № 19993/7/99-00-07-03-02-07 зазначено обґрунтований аналіз встановлених обставин щодо діяльності ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023», у тому числі з посиланням на певні докази.
Також суд першої інстанції вірно зауважив, з посиланням на постанову Верховного Суду від 28.04.2025 у справі № 280/1719/24, що контролюючий орган під час проведення фактичної перевірки мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій, проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.
Водночас суд першої інстанції необґрунтовано відхилив доводи позивача про порушення контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки, не надавши оцінку порядку її проведення.
Як стверджує позивач, перевірка була проведена в приміщення податкового органу, натомість у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що такі доводи не підкріплюються доказами.
Суд апеляційної інстанції постановив ухвалу від 28.05.2026, згідно з якою, з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи зобов`язав Головне управління ДПС у Запорізькій області, серед іншого, надати до суду пояснення щодо підстав для проведення перевірки за місцем знаходження податкового органу з підтвердженням таких пояснень належними та допустимими доказами. 
Від відповідача надійшли додаткові пояснення, натомість останні не містять інформацію щодо підстав для проведення перевірки за місцем знаходження податкового органу.
Отже, суд надає оцінку відповідним доводам апелянта, опираючись на докази, які містяться в матеріалах справи.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали справи містять направлення на перевірку, в яких міститься підпис представника ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» - продавця магазину, про вручення копії наказу, пред`явлення направлень та службових посвідчень перевіряючих. 
Також матеріали справи містять запит про надання документів від 18.08.2025, зі змісту якого вбачається, що документи необхідно подати 18.08.2025 за адресою проведення фактичної перевірки або 20.08.2025 за адресою контролюючого органу.
Позивачем надано до суду докази направлення 26.08.2025 документів на адресу податкового органу (а.с. 26-27).
Також з Акту перевірки від 28.08.2025 вбачається, що останній не вручався в день його складання представнику позивача, а був направлений на адресу ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» поштою.
При цьому Акт про неможливість ознайомлення, підписання та вручення матеріалів перевірки від 28.08.2025 (а.с. 133 на звороті) складений у зв`язку з не прибуттям посадових осіб ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» до ГУ ДПС у Миколаївській області.
Встановлені обставини дають можливість дійти беззаперечного висновку, що перевірка була проведена в приміщення податкового органу.
У даному випадку суд апеляційної інстанції звертає увагу, що статтею 75 Податкового кодексу визначені види перевірок, які може проводити податковий орган, кожна з яких має свої особливості.
Так, документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу, тоді як фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.
Статтею 79 Податкового кодексу, у свою чергу, передбачено, що Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Аналіз наведених норм права дає можливість стверджувати, що фактична перевірка може бути проведено виключно за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника, проведення ж перевірки за місцем знаходження податкового органу має ознаки документальної невиїзної перевірки.
В межах розгляду даної справи відповідачем не доведено, що після прийняття наказу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 18.08.2025 № 1112-п було прийнято наказ про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023». Крім того, матеріалами справи підтверджується складання виключно Акту фактичної перевірки від 28.08.2025, реєстраційний № 14493/Ж5/29/07/45052623.
Відтак, доводи позивача про проведення фактичної перевірки в приміщенні податкового органу знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Відповідно, є обґрунтованими доводи позивача про порушення процедури проведення перевірки, адже податковий орган діяв всупереч приписам статей 75, 80 Податкового кодексу України, здійснивши по своїй суті документальну невиїзну перевірку, наказ на яку не видався.
Стаття 19 Конституції України регламентує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порушення цих принципів є підставою для застосування до суб`єкта владних повноважень певного виду юридичної відповідальності, яким у спірних правовідносинах є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, які прийняті за результатом перевірки, проведеної з порушенням законодавчо встановленої процедури.
Залишення поза увагою суду першої інстанції цих обставин призвело до ухвалення невірного рішення, яке підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023» задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року в адміністративній справі № 280/291/26 скасувати.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023» задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 15.10.2025 № 00177230708 та № 00177210708.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО 2023» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 7321 (сім тисяч триста двадцять одна) грн 60 коп.
Постанова суду набирає законної сили з 11 червня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 11 червня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова