П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16197/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович 
Суддя-доповідач - Гнап Д.Д. 
27 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Сушка О.О.  Яремчукa К.О. , 

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. 

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №905070134532 від 23.07.2025 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.01.2005 року по 22.01.2016 року в подвійному розмірі та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 16.07.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, код ЄДРПОУ 20987385).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що положення статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII щодо зарахування роботи у закладах з надання психіатричної допомоги до стажу у подвійному розмірі є чинними та не містять обмежень щодо їх застосування після набрання чинності Законом № 1058-IV.
Суд дійшов висновку, що оскільки «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» є спеціалізованим закладом з надання психіатричної допомоги, робота в ньому дає право на пільгове обчислення стажу.
При цьому суд наголосив, що для застосування подвійного розміру обчислення стажу визначальною є специфіка місця роботи працівника (наркологічне відділення), а не конкретна посада, яку він обіймав.
Також суд зазначив, що стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує і не зупиняє дію статті 60 Закону № 1788-XII, що підтверджується сталою правовою позицією Верховного Суду, зокрема у справі № 462/1713/17.
Відтак, відмова пенсійного органу у зарахуванні періоду роботи позивачки з 2005 по 2016 роки у подвійному розмірі була визнана протиправною, оскільки формальний підхід відповідача призвів до безпідставного обмеження права особи на належне пенсійне забезпечення.

ІІ. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову. 
Скаржник стверджує, що оскільки заява позивачки розглядалася за принципом екстериторіальності Головним управлінням в Одеській області, то саме воно є відповідальним за прийняте рішення. 
Також апелянт наголошує, що з 1 січня 2004 року стаж обчислюється виключно в одинарному розмірі на підставі даних системи персоніфікованого обліку, а пільговий порядок статті 60 Закону № 1788-ХІІ застосовується лише до періодів роботи до вказаної дати. Крім того, пенсійний орган вважає, що суд втрутився у його дискреційні повноваження, зобов`язавши вчинити конкретні дії з призначення пенсії.
Позивачка правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
16.07.2025 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 11.01.2005 року по 22.01.2016 року в комунальному закладі "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" згідно довідки №24 від 05.10.2016 року в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
В подальшому, заява про призначення пенсії за віком була передана для розгляду та прийняття відповідного рішення за принципом екстериторіальності до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №905070134532 від 23.07.2025 року їй відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 32 роки.
Вказано, що період роботи позивача з 11.01.2005 року по 22.01.2016 року в комунальному закладі "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" згідно довідки №24 від 05.10.2016 року зараховано до стажу роботи в одинарному розмірі, оскільки обчислення періодів роботи після 01.01.2004 року в подвійному розмірі законом не передбачено.
Не погоджуючись із вказаними діями пенсійного органу, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

ІV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що робота у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», наркологічний заклад є спеціалізованим закладом охорони здоров`я, що надає психіатричну допомогу особам із розладами психіки внаслідок вживання психоактивних речовин. 
Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про те, що ця норма діє лише до 1 січня 2004 року.
Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначають, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсійне забезпечення осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років або на пільгових умовах, здійснюється за нормами Закону № 1788-XII.
Верховний Суд у численних постановах, зокрема від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17 та від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17, чітко вказав, що Закон № 1058-IV не містить обмежень щодо застосування статті 60 Закону № 1788-XII під час обчислення стажу для призначення пенсії, а сама редакція цієї статті є чинною. 
Стаття 24 Закону № 1058-IV також не скасовує і не зупиняє дію зазначеної норми.
Таким чином, робота позивачки у спеціалізованому наркологічному диспансері, де вона брала участь у забезпеченні догляду за пацієнтами, беззаперечно підпадає під дію пільгового обчислення стажу.
Щодо доводів про екстериторіальність, суд зазначає, що за змістом Порядку № 22-1, після прийняття рішення органом за принципом екстериторіальності, електронна пенсійна справа передається до органу за місцем проживання особи для здійснення виплат. 
Оскільки позивачка проживає у Вінницькій області та перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області, саме цей орган зобов`язаний виконати судове рішення в частині нарахування та виплати пенсії. 
Суд першої інстанції вірно розмежував обов`язки відповідачів: Одеське управління прийняло протиправне рішення, яке підлягає скасуванню, а Вінницьке управління має забезпечити фактичне виконання процедури перерахунку стажу та виплати коштів.
Посилання на дискреційні повноваження є безпідставними, оскільки у разі підтвердження стажу документами, у пенсійного органу виникає безальтернативний обов`язок зарахувати його відповідно до вимог закону. Суд не перебирає на себе функції органу, а лише зобов`язує усунути допущене порушення прав громадянина.
Отже, право медичних працівників на пільгове обчислення стажу в подвійному розмірі за статтею 60 Закону № 1788-XII не обмежене датою 01.01.2004, оскільки норми спеціального закону є чинними, а Закон № 1058-IV не містить положень, які б скасовували цю соціальну гарантію.
Колегія суддів приходить до висновків, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права.

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду в оскаржуваній відповідачем частині не спростовують. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Яремчук К.О.