П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/9763/26	

Категорія: 106000000	Головуючий у суді І інстанції: Вовченко О. А. місце ухвалення: м. Одеса 	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача	Семенюка Г.В.	
суддів: 	Федусика А.Г.	
 	Шляхтицького О.І.	

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Дубка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року про зупинення провадження у справі за позовом адвоката Дубка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и В:

У квітні 2026 року адвокат Дубок С. М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невиплаті індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;
- зобов`язати нарахувати та виплатити за рахунок коштів за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;
- визнати протиправними дії щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.11.2024.
- зобов`язати здійснити перерахунок та доплату за рахунок коштів за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.11.2024 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, обчисливши щомісячний розмір індексації 3387,65 грн, як різницю між сумою індексації, обчисленої в березні 2018 року із застосуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Далі, 27.04.2026, від представника Військової частини НОМЕР_1 до суду першої інстанції надійшло клопотання про зупинення провадження по даній справі №420/9763/26 до набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/9764/26 на підставі пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України.
В обґрунтування вимог даного клопотання зазначено, що задоволення рішенням суду позовних вимог по справі №420/9764/26 буде впливати на прийняття рішення по справі №420/9673/26, так як у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 збільшиться розмір його посадового окладу та грошового забезпечення після 19.01.2020.
28 квітня 2026 року Одеський окружний адміністративний суд зупинив провадження у даній справі №420/9763/26 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №420/9764/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Мотивуючи дану ухвалу, суд першої інстанції встановив, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №420/9764/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 .
У зазначеній справі №420/9764/26 предметом спору є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 по 22.11.2024 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.
Суд першої інстанції, процитувавши пункт 3 частини 1 статті 236 КАС України, дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи №420/9763/26 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/9764/26.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції про зупинення провадження, адвокат Дубок С. М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат указує на те, що частини 1, 2 статті 236 КАС України містять обов`язкові та факультативні підстави для зупинення провадження у справі.
Однак, на думку адвоката, суд першої інстанції зупинив провадження не на підставі частин 1, 2 статті 236 КАС України, оскільки предмет позовних вимог у справі №420/9764/26 та у даній справі №420/9763/26 не пов`язаний між собою, а тому підстави для зупинення провадження відсутні.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, відповідно до частини 2 статті 312 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з наступних підстав.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зупинення провадження по справі – це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.
Тобто, інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.
Частина 1 статті 236 КАС України передбачає підстави, які є обов`язковими для зупинення провадження.
Так, пункт 3 частини 1 статті 236 КАС України встановлює, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, суд, з метою дотримання критеріїв законності та обґрунтованості судового рішення в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду справи, їхній взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, і відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі щодо: а) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; б) наявності зв`язку між очікуваним рішенням суду, ухваленим в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства та обставинами конкретної адміністративної справи.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України, адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку іншого провадження;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Не існує об`єктивної неможливості розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге пункту 3 частини першої статті 236 КАС України).

Тобто, підставою для зупинення провадження, яка передбачена пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України, є, зокрема, об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції вважав, що такою іншою справою є справа №420/9764/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , де предметом спору є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29.01.2020 при обчисленні ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 по 22.11.2024 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не обґрунтував, яким чином прийняття рішення у справі №420/9764/26 вплине на розгляд даної справи №420/9763/26, де предметом спору є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті позивачу індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та протиправність дій щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.11.2024.

Що ж до можливого збільшення посадового окладу позивача з 29.01.2020 з врахуванням підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», то колегія суддів вважає, що вказана обставина не вплине на право позивача на отримання індексації-різниці, яке є спірним у даній справі №420/9763/26, оскільки за змістом абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 індексація-різниця виплачується до наступного підвищення посадового окладу за рішенням Уряду чи до дня звільнення з військової частини, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2025 року по справі №420/2653/24.
Колегія суддів звертає увагу, що у період з 01.03.2018 по 22.11.2024 Урядового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців не відбулося, а перерахунок грошового забезпечення за рішенням суду жодним чином не впливає на нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації за кожний місяць за певний період відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи №420/9763/26 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/9764/26.

За таких умов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у даній справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України, порушив норми процесуального права, оскільки не мав на це достатніх правових підстав, а тому наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження та направлення справи для продовження розгляду.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Дубка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року про зупинення провадження – скасувати, а справу №420/9763/26 за позовом адвоката Дубка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   А.Г. Федусик