Справа №161/2487/26 2-а/760/1379/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року    м.Київ
Солом`янський районний суду місті Києва у складі:
головуючого судді Нестеренко Т.В.,
при секретарі Панкєєвій Ю.С.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в міста Києва позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 3АВ03741233,-
ВСТАНОВИВ:
27.03.2026 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов вищевказаний позов з Луцького міськрайонного суду Волинської області за підсудністю.
В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що 19.10.2023 інспектором Департаменту патрульної поліції винесено постанову серії ЗАВ №03741233 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП як власника транспортного засобу.
Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на момент вчинення адміністративного правопорушення вона не перебувала за кермом транспортного засобу та фактично не вчиняла інкримінованого правопорушення. За твердженням позивача, транспортним засобом керував її чоловік - ОСОБА_2 .
Крім того, позивач зазначає, що з матеріалів автоматичної фотофіксації чітко вбачається, що за кермом транспортного засобу перебувала особа чоловічої статі, тоді як позивач є жінкою, що, на її думку, свідчить про відсутність належного встановлення особи, яка фактично керувала транспортним засобом.
Також позивач зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів саме її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, чим, на її думку, порушено вимоги ст. 251 КУпАП.
Окремо позивач звертає увагу, що штраф за оскаржуваною постановою було сплачено 26.10.2023 виключно з метою уникнення подвоєння його розміру та примусового виконання постанови, при цьому сплата штрафу не є безумовним визнанням вини та не позбавляє особу права на судовий захист.
Позивач також зазначає, що після звернення до територіального сервісного центру МВС з метою обміну тимчасового посвідчення водія на постійне їй було відмовлено у такому обміні. Письмову відповідь щодо підстав відмови вона отримала 15.04.2025, і саме з цього моменту, за твердженням позивача, їй стало відомо про порушення її прав та про наявність підстав для оскарження постанови.
На думку позивача, незаконне притягнення її до адміністративної відповідальності створює перешкоди у реалізації права на отримання постійного посвідчення водія. 
Позивач вважає, що оскаржувана постанова була винесена помилково саме щодо неї як власника транспортного засобу, а не щодо фактичного водія, у зв`язку із чим відповідні відомості безпідставно відображаються у реєстрах як вчинене нею правопорушення, що порушує її права та законні інтереси.
У зв`язку з наведеним, просить поновити строк на звернення до суду, скасувати постанову № 3АВ03741233 від 19.10.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо мене.
11.05.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив від представника відповідача.
Відзив мотивований тим, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою Департаменту патрульної поліції в межах наданих повноважень, у порядку та спосіб, передбачені чинним законодавством.
Представник відповідача зазначає, що відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, або належний користувач транспортного засобу, відомості про якого внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
Як зазначено у відзиві, під час розгляду справи та винесення постанови серії ЗАВ №03741233 інспектором Департаменту патрульної поліції було досліджено матеріали автоматичної фіксації перевищення встановленої швидкості руху транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також перевірено відомості щодо власника транспортного засобу, які містились у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.
Відповідач вказує, що перевищення встановленого обмеження швидкості руху на 32 км/год підтверджується належними доказами, отриманими за допомогою автоматичних технічних засобів фото- та відеофіксації, а тому підстав для невинесення постанови у інспектора не було.
Також представник відповідача посилається на положення ч. 7 ст. 258 КУпАП, відповідно до яких у разі фіксації адміністративного правопорушення в автоматичному режимі протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Щодо доводів позивача про фактичне керування транспортним засобом іншою особою, відповідач зазначає, що порядок звільнення від адміністративної відповідальності визначений ст. 279-3 КУпАП. Зокрема, відповідальна особа може бути звільнена від відповідальності у разі, якщо протягом двадцяти календарних днів з дня вчинення правопорушення або з дня набрання постановою законної сили особа, яка фактично керувала транспортним засобом, особисто звернеться до уповноваженого органу із заявою про визнання факту правопорушення та надасть документ про сплату штрафу.
На думку відповідача, позивачем не було вчинено жодних дій, передбачених ст. 279-3 КУпАП, для звільнення від адміністративної відповідальності, а постанова оскаржується лише через значний проміжок часу після її винесення та сплати штрафу, що, як зазначає відповідач, свідчить про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду.
Крім того, представник відповідача зазначає, що штраф за постановою був сплачений позивачем у пільговий період, у зв`язку з чим постанова набрала законної сили та була виконана. Відповідач вважає, що позивач мала можливість ознайомитися із постановою, своєчасно її оскаржити або скористатися процедурою звільнення від відповідальності, однак цього зроблено не було.
У відзиві також зазначено, що постанова винесена з дотриманням вимог КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, а також за наявності достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення.
У зв`язку з викладеним, представник відповідача вважає, що факт вчинення адміністративного правопорушення та правомірність винесення оскаржуваної постанови підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
У судове засідання сторни надали заяви про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою інспектора Департаменту патрульної поліції серії ЗАВ № 03741233 від 19.10.2023 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з перевищенням встановленої швидкості руху транспортного засобу, зафіксованим в автоматичному режимі.
Як вбачається зі змісту постанови та наявних у матеріалах справи доказів, адміністративне правопорушення було зафіксовано технічним засобом автоматичної фото- та відеофіксації відносно транспортного засобу SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а у разі внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу.
Судом встановлено, що на момент фіксації адміністративного правопорушення транспортний засіб був зареєстрований саме за позивачем, а відомості про іншого належного користувача транспортного засобу у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутні.
Отже, інспектор Департаменту патрульної поліції, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення та отримавши відомості щодо відповідальної особи із відповідного державного реєстру, діяв у межах наданих законом повноважень та у спосіб, визначений КУпАП.
Щодо доводів позивача про те, що на момент вчинення правопорушення транспортним засобом керував її чоловік - ОСОБА_2 , суд зазначає таке.
Особливості притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, полягають у тому, що відповідальність покладається саме на відповідальну особу, визначену ст. 14-2 КУпАП, незалежно від того, хто фактично перебував за кермом транспортного засобу.
Порядок звільнення відповідальної особи від адміністративної відповідальності врегульований положеннями ст. 279-3 КУпАП.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа звільняється від адміністративної відповідальності у разі, якщо протягом двадцяти календарних днів з дня вчинення правопорушення або з дня набрання постановою законної сили особа, яка фактично керувала транспортним засобом, особисто звернулась до уповноваженого органу із заявою про визнання факту вчинення правопорушення та надала документ про сплату відповідного штрафу.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звертався до уповноваженого органу із відповідною заявою про визнання факту вчинення адміністративного правопорушення або що позивач вчиняла будь-які дії, передбачені ст. 279-3 КУпАП, для звільнення від адміністративної відповідальності.
За таких обставин самі лише твердження позивача про керування транспортним засобом іншою особою не спростовують правомірності винесення постанови щодо відповідальної особи.
Щодо доводів позивача про те, що з фотоматеріалів вбачається, що за кермом транспортного засобу перебувала особа чоловічої статі, тоді як позивач є жінкою, суд зазначає таке.
Система автоматичної фіксації адміністративних правопорушень не передбачає встановлення особи водія транспортного засобу безпосередньо під час фіксації правопорушення. Юридичне значення у даному випадку має встановлення транспортного засобу, яким вчинено правопорушення, та відповідальної особи, визначеної відповідно до ст. 14-2 КУпАП.
Тому посилання позивача на зовнішні ознаки особи, зображеної на фотоматеріалах, не впливають на правомірність винесення постанови та не є підставою для її скасування.
Щодо доводів позивача про відсутність належних та допустимих доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що працюють в автоматичному режимі.
Матеріали справи містять фотознімки транспортного засобу, відомості про дату, час та місце вчинення правопорушення, швидкість руху транспортного засобу, а також інші відомості, отримані за допомогою автоматичних технічних засобів фото- та відеофіксації.
Суд вважає зазначені докази належними та допустимими у розумінні ст. 251 КУпАП, а тому доводи позивача про відсутність доказів є необґрунтованими.
Посилання позивача на те, що сплата штрафу не є визнанням вини та не позбавляє права на судовий захист, саме по собі є правильним, однак не спростовує правомірності оскаржуваної постанови.
Разом з тим, факт добровільної сплати штрафу у пільговий період підтверджує обізнаність позивача щодо існування постанови та притягнення її до адміністративної відповідальності ще у жовтні 2023 року.
Щодо доводів позивача про те, що про порушення своїх прав вона дізналась лише після отримання відповіді територіального сервісного центру МВС 15.04.2025, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення.
Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 19.10.2023, штраф за нею сплачено 26.10.2023, тоді як до суду із даним позовом позивач звернулась лише у 2026 році, тобто із пропуском встановленого законом строку.
Твердження позивача про те, що лише у 2025 році вона дізналась про порушення своїх прав, спростовуються матеріалами справи, оскільки факт сплати штрафу свідчить про її обізнаність щодо існування постанови та застосування до неї адміністративного стягнення.
При цьому сам по собі факт настання у подальшому певних негативних наслідків, пов`язаних із наявністю постанови про адміністративне правопорушення, не змінює моменту, з якого особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.
Суд також враховує, що позивач не надала належних та допустимих доказів існування об`єктивних та непереборних перешкод для своєчасного звернення до суду із даним позовом.
За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду.
Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 258 КУпАП у разі фіксації адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи також є безпідставними.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою на підставі належних та допустимих доказів, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а тому підстави для її скасування відсутні.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 14-2, 251, 258, 279-3, КУпАП, 5-7, 9, 77, 90, 241-247, 262, 286 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 3АВ03741233 - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Т.В. Нестеренко