Справа № 130/1165/26
Провадження № 22-ц/801/1613/2026
Категорія: 88
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року	Справа № 130/1165/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Сала Т. Б., Шемети Т. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Заярного А. М. від 04 травня 2026 року про повернення клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Жмеринської міської ради, про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки,

встановив:

У квітні 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з цим клопотанням, в якому просила:
- продовжити на два роки строк дії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року про визнання недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який закінчується 03 травня 2026 року;
- призначити судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити спеціалістам Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України».
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2026 року клопотання повернуто заявниці на підставі частини третьої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку з неусуненням недоліків ухвали суду від 08 квітня 2026 року.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що клопотання подано без додержання вимог статті 300 ЦПК України, тому що до нього не додано висновок судово-психіатричної експертизи, який є обов`язковим для підтвердження продовження хронічного, стійкого психічного розладу особи. Порушені вимоги процесуального закону не могли бути усунуті шляхом призначення експертизи судом, тому що на цій стадії відповідне дослідження має бути проведене на замовлення самого учасника справи. Оскільки заявниця у встановлений строк не усунула зазначені недоліки ухвали про залишення клопотання без руху, суд на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України повернув клопотання заявниці.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликалася на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про порушення нею процесуальних строків. Клопотання про продовження дії рішення суду було подано 07 квітня 2026 року, тобто за двадцять п`ять днів до закінчення строку його дії, що повністю відповідає вимогам частин сьомої, восьмої статті 300 ЦПК України, яка встановлює мінімальний строк у п`ятнадцять днів. Твердження суду про унеможливлення розгляду справи в межах закону є безпідставним.
Крім того наголошувала на об`єктивній неможливості виконання ухвали суду про надання висновку експертизи, проведеної за особистим зверненням. Самостійне замовлення такого дослідження в державній установі є тривалим процесом із чергою понад пів року, через що виконати вимогу суду в десятиденний строк фізично неможливо. До того ж вартість експертизи становить близько 10 000 грн 00 к., що є непосильним фінансовим тягарем для родини, яка живе на соціальні виплати, доглядає за сином, який має інвалідність та потребує особливого правового захисту.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Частинами першою – третьою статті 367 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення відповідно до норм матеріального права і з додержанням норм процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Судом встановлено такі обставини:
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року ОСОБА_2 визнано недієздатним та призначено ОСОБА_1 його опікуном. Це рішення набуло законної сили 03 травня 2024 року.
07 квітня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про продовження строку дії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року про визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення у справі судово-психіатричної експертизи.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 квітня 2026 року клопотання залишено без руху на підставі статті 185 ЦПК України та надано строк протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки шляхом надання до суду відповідного висновку судово-психіатричної експертизи, який би підтверджував обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок якого ОСОБА_2 продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та / або керувати ними. Роз`яснено, що такий висновок може бути підготовлений на замовлення заявниці шляхом її безпосереднього звернення до відповідної експертної установи згідно з частиною третьою статті 102, статтею 106 ЦПК України.
28 квітня 2026 року ОСОБА_1 подала заяву, в якій зазначала, що не має змоги самостійно надати висновок експертизи, тому що проведення такого дослідження є для неї занадто дороговартісним. Просила суд першої інстанції прийняти до провадження її клопотання, ухвалити судове рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначити судово-психіатричну експертизу з метою визначення його психічного стану за рахунок коштів державного бюджету.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2026 року клопотання повернуто заявниці на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України у зв`язку з неусуненням недоліків.
Повертаючи клопотання суд першої інстанції виходив з того, що воно подано без додержання вимог статті 300 ЦПК України, зокрема до нього не додано висновок судово-психіатричної експертизи, який є обов`язковим для підтвердження продовження хронічного, стійкого психічного розладу особи. Порушені вимоги процесуального закону не могли бути усунуті шляхом призначення експертизи судом, тому що на цій стадії відповідне дослідження має бути проведене на замовлення самого учасника справи. Оскільки заявниця у встановлений строк не усунула зазначені недоліки ухвали про залишення клопотання без руху, суд на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України повернув клопотання заявниці.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частин шостої – дев`ятої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.
Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.
Аналіз вказаних норм права свідчить, що імперативною вимогою закону для звернення до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання особи недієздатною є обов`язкове долучення до самого клопотання висновку судово-психіатричної експертизи, який підтверджує наявність у особи триваючого психічного розладу. На відміну від первинного звернення із заявою про визнання особи недієздатною (де експертиза за наявності достатніх даних призначається ухвалою суду під час підготовчого провадження), на стадії продовження строку дії вже існуючого рішення обов`язок щодо надання такого висновку покладається безпосередньо на заявника (опікуна). Такий висновок може бути отриманий замовником шляхом самостійного звернення до експертної установи в порядку статті 106 ЦПК України. 
Оскільки ОСОБА_1 при поданні клопотання зазначених вимог закону не дотрималася та висновок судово-психіатричної експертизи не додала, суд першої інстанції обґрунтовано застосував положення статті 185 ЦПК України та залишив клопотання без руху. 
Впродовж наданого судом строку ОСОБА_1 недоліки не усунула, відповідного висновку експертизи не надала, а подала заяву, в якій просила суд першої інстанції самостійно призначити експертизу за рахунок бюджетних коштів. 
Враховуючи, що строк дії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року закінчувався 03 травня 2026 року, а заявниця станом на 04 травня 2026 року так і не надала передбачений законом висновок судово-психіатричної експертизи, у суду першої інстанції були відсутні підстави для прийняття вказаного клопотання до провадження та призначення експертизи судом, тому що процесуальний строк розгляду клопотання сплив, що унеможливлювало його розгляд по суті у визначені законом строки. 
За таких обставин Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області прийшов до правильного висновку про наявність підстав для повернення клопотання ОСОБА_1 на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про скрутне матеріальне становище сім`ї та надмірний фінансовий тягар самостійного оплачування експертного дослідження не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, тому що процедура продовження строку дії рішення чітко регламентована статтею 300 ЦПК України і не передбачає альтернативного варіанту відкриття провадження без наявного висновку судово-психіатричної експертизи. 
Окремо апеляційний суд зазначає, що навіть за умови задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , процесуальний строк дії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року сплив ще 03 травня 2026 року, що з огляду на імперативні вимоги статті 300 ЦПК України унеможливлює здійснення подальшого судового розгляду та задоволення клопотання про продовження строку дії рішення.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, повернення клопотання не позбавляє заявницю права на доступ до правосуддя, оскільки у зв`язку із закінченням строку дії рішення суду від 02 квітня 2024 року, ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду у загальному порядку з новою заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки, де питання призначення експертизи за рахунок держави може бути вирішено судом відповідно до частини другої статті 299 ЦПК України. 
Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, норми процесуального права судом застосовані правильно, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не має.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 – 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 травня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий       О. С. Панасюк

Судді:        Т. Б. Сало

Т. М. Шемета