ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/698/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Гаврилка С.Є., 
з участю секретаря судового засідання – Біров Н.Е.
учасники справи: 
позивач: Головне управління ДПС у Закарпатській області – представник – Жупан Жанета Василівна;
відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачево – представник – Соскида Петро Юрійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево про стягнення податкового боргу, -
ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2026 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулося з позовом Головне управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Берегівська Об`їздна, буд. 1 А, код ЄДРПОУ 08439994), яким просить суд: « 1. Прийняти позовну заяву до провадження суду; 2. Винести судове рішення, яким стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево, код ЄДРПОУ 08439994, із місцезнаходженням: 89600, м. Мукачево, вул. Берегівська Об`їздна, буд. 1 А, податковий борг у розмірі 1062920,41 грн, у т.ч. пеня в розмірі 682 913,20 грн за платежем 50 18010500 «Земельний податок з юридичних осіб» за рахунок коштів, що належать платнику податків на праві власності, у тому числі з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів».
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року було постановлено перейти до розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження та призначити підготовче засідання.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 1062920,41 грн, у тому числі пеня в розмірі 682913,20 грн за платежем «Земельний податок з юридичних осіб». Вказаний борг відповідачем не сплачений.
Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмовому відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Зазначив, що у зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення норм ПК України не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у разі вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою внаслідок введення воєнного, надзвичайного стану. Окрім того, позивачем не було взято до уваги, що Верховною Радою України 15 березня 2022 року був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України був доповнений, зокрема, підпунктом 69.14 такого змісту: «Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. На думку відповідача, наведене вище звільняє останнього від обов`язку по нарахуванню та сплаті до бюджету земельного податку. Окрім того, вказує, що корінець Вимоги податкового боргу на суму 4869,68 грн за 2015 рік, яка відповідачу не була вручена, була предметом спору у справі 260/6691/23, та попередніх провадженнях з цього ж предмету спору яка за попередніми рішеннями суду є погашеною, але позивач продовжує нараховувати штрафні санкції та пеню на заборгованість. 
Розгляд даної справи відкладався (оголошувалась перерва) у зв`язку з існуванням на те об`єктивних законодавчо встановлених підстав, у тому числі з врахуванням поведінки учасників справи.
У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити повністю.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити з підстав наведених у відзиві. 
Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 36 Податкового Кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до статті 16 пункту 16.1 підпункту 16.1.4 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Судом встановлено, що працівниками контролюючого органу проведено камеральну перевірку відповідача щодо термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з плати за землю, за наслідками проведеної перевірки складено акт перевірки від 06 травня 2025 року №6400/07-16-04-05-16/08439994 (Т. 1 а.с.а.с. 48-61).
На підставі вказаного акту перевірки позивачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 04 липня 2025 року: № 9644/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 102778,62 грн; № 9643/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 48952,31 грн; № 9645/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 147714,71 грн; № 9642/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 762,29 грн; № 9622/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 2056,23 грн; № 9640/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 26215,58 грн; № 9641/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 22,29 грн; № 9634/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 1700,22 грн; № 9616/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 2759,07 грн; № 9619/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 1,61 грн; № 9636/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 0,21 грн; № 9626/07-16-04-05-16/716/08439994 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 461,37 грн (Т. 1 а.с.а.с. 64-92).
Зазначені податкові повідомлення-рішення були надіслані відповідачу засобами поштового зв`язку та вручені (Т. 1 а.с. 92 (на звороті)).
Вказані вище податкові повідомлення-рішення відповідачем не були оскаржені ані в адміністративному, ані в судовому порядку і відповідно грошові зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженими.
Відповідно до статті 57 пункту 57.3 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до статті 56 пунктів 56.1, 56.2, 56.12, 56.15, 56.18 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу. Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відтак, податковий борг по податковим повідомленням-рішенням є узгодженим.
Відповідачем до податкового органу самостійно подано звітні податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності): 
№ 9027983780 від 14 лютого 2024 року, якою визначено суму податкового зобов`язання за листопад-грудень 2024 року в розмірі 5209,65 грн (щомісячно за січень-листопад у розмірі 2604,81 грн, за грудень у розмірі 2604,84 грн) (Т. 1 а.с. 93); 
№ 9037148171 від 19 лютого 2025 року, якою визначено суму податкового зобов`язання за 2025 рік у розмірі 35049,50 грн (щомісячно за січень листопад у розмірі 2 920,79 грн, за грудень у розмірі 2 920,81 грн) (Т. 1 а.с.а.с. 94, 95); 
№ 9351728326 від 20 листопада 2024 року, якою визначено суму податкового зобов`язання за 2024 рік у розмірі 2490,89 грн (щомісячно за січень-листопад у розмірі 207,57 грн, за грудень у розмірі 207,62 грн) (Т. 1 а.с.а.с. 96, 97); 
№ 9027996175 від 14 лютого 2024 року, якою визначено суму податкового зобов`язання за листопад-грудень 2024 року у розмірі 18,17 грн (щомісячно за січень-листопад у розмірі 9,09 грн, за грудень у розмірі 9,08 грн) (Т. 1 а.с. 98); 
№ 9037112916 від 19 лютого 2025 року, якою визначено суму податкового зобов`язання за 2025 рік в розмірі 2788,80 грн (щомісячно в розмірі 232,40 грн) (Т. 1 а.с. 99); 
№ 9028005993 від 14 лютого 2024 року, якою визначено суму податкового зобов`язання за листопад-грудень 2024 року у розмірі 1025,69 грн (щомісячно за січень-листопад у розмірі 512,87 грн, за грудень у розмірі 512,82 грн) (Т. 1 а.с. 100). 
Статтею 269 ПКУ передбачено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. 
Згідно із статтею 286 пунктом 286.2ПКУ платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
Відповідно до статті 287 пункту 287.3 ПКУ податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідачем, у порушення вищенаведених норм ПКУ, самостійно задекларовані суми податкового зобов`язання, згідно із вищевказаною поданою податковою звітністю, повністю не сплачено. 
Згідно із статтею 56 пунктом 56.11 ПКУ, із змінами та доповненнями, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Відповідно до статті 57.3 пункту 57.1. ПКУ, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.156 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Статтею 14 пунктом 14.1 підпунктом 14.1.175 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 129 пункту 129.1 підпункту 129.1.1 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Відповідно до статті 129 пункту 129.1 підпункту 129.1.2 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Відповідно до статті 129 пункту 129.4 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Також, згідно інтегрованої картки платника з указаного податку у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкового боргу, відповідачу нараховано пеню у відповідності до статті 129 ПК України у розмірі 682913,20 грн за платежем «Земельний податок з юридичних осіб», яка таким добровільно не погашається.
Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.153 даного Кодексу податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Згідно зі статтею 59 пунктом 59.1 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою узгоджених сум відповідачу на підставі статті 59 пункту 59.1 Податкового кодексу України, виставлено податкову вимогу від 11 червня 2015 року № 413-25 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями, яку відповідач отримав 16 червня 2015 року (Т. 1 а.с. 107).
З урахуванням викладеного, податкова вимога вважається врученою відповідачу у належний спосіб.
Суд зауважує, що виникнення податкового боргу не пов`язано із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу. Якщо ж таке право виникло і контролюючий орган розпочав дії з реалізації своєї компетенції по вжиттю заходів з погашення податкового боргу, то воно в подальшому не може бути нівельовано, а правомірність вжитих заходів може бути перевірена в межах адміністративного або судового оскарження.
Податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту його повного погашення за всіма видами податків і зборів (Постанова Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 260/6691/23).
Стосовно посилань відповідача на внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022 р. (далі Закон України №2120-ІХ) зміни щодо порядку справляння плати за землю (підпункти 69.14 69.15 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Відповідними змінами, зокрема, змінено питання щодо нарахування та сплата земельного податку за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому буде припинено воєнний стан, та передбачено, що: «Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України».
Аналіз наведених норм вказує на те, що останні (такі норми) є імперативними, і є такими, що звільняють, як від нарахування, так і від сплати відповідних податкових зобов`язань, за умови щодо місця розташування земельної ділянки на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.
Постанова Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2022 року № 1364 (далі - Постанова №1364) визначає деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Зокрема, пунктом 1 постанови № 1364 визначається орган виконавчої влади (Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій), якому делегуються повноваження щодо затвердження переліку територій, а також визначаються складові переліку територій, вимоги до формату територій, за якими ці території відображаються у переліку, та затверджена форма переліку територій.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією від 22 грудня 2022 року №3 09, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 (втратив чинність 20 березня 2025 року), Закарпатської області не віднесена до території на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Судом встановлено, що відповідачем до податкового органу самостійно подано звітні податкові декларації з плати за землю за 2024-2025 роки. Земельні ділянки, що є об`єктом оподаткування, розташовані у в межах Закарпатської області, яка не віднесена до території активних бойових дій (Т. 1 а.с.а.с. 93-100).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення відповідача від сплати податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб.
Суд враховує, що відповідачем самостійно визначено податкові зобов`язання на суму.
Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставин, суд зазначає наступне.
Обставиною, що звільняє від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору), підпункт 112.8.9 ПК України.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабміном, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Це визначено статтею 14-1 пунктом 2 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 01.01.2016 року № 671/97-ВР (далі - Закон України № 671/97-ВР).
Відповідно до статті 14 частини 3 Закону України № 671/97-ВР Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Тобто, є чіткий порядок встановлення в законному порядку наявність форс-мажорних обставин. 
Відповідачем не надано жодних доказів засвідчення форс-мажорних обставин, які б могли вплинути на сплату/несплату ним податкового зобов`язання.
У офіційному листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 зазначено: «Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. ст. 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".
Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких (-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких(-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)».
Суд зауважує, що ТПП України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).
Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.
Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 906/540/22 зазначив, що лист ТПП від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.
З огляду на це, помилковим є висновок відповідача про те, що факт настання форс-мажору підтверджений листом ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1.
При цьому, з часу виставлення податкової вимоги податковий борг не переривався. Заперечень щодо суми податкового боргу або доказів його сплати відповідачем суду не надано.
Податковий борг відповідача підтверджений матеріалами справи, зокрема обліковою (інтегрованою) карткою платника податків та розрахунком податкового боргу (Т. 1 а.с.а.с. 6, 11-47).
21 березня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №300/2859/22 дійшла правового висновку, який необхідно застосувати у даний правовідносинах, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. 
А відтак, суд не бере до уваги мотиви, зазначені відповідачем у відзиві, щодо незгоди зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями. Суд зауважує, що таким мотивам повинна надаватися оцінка у випадку оскарження спірних податкових повідомлень-рішень. 
Відповідно до статті 20 пункту 20.1 підпункту 20.1.19 ПК України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до статті 20 пункту 20.1 підпункту 20.1.34 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до статті 102 пункту 102.4 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Відповідно до статті 87 пункту 87.11 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Відповідно до статті 95 пункту 95.3 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до статті 95 пункту 95.4 ПК України контролюючий на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Станом на час розгляду даної справи у суду відсутні докази сплати відповідачем даного податкового боргу. 
За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними і допустимими доказами, такі відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення повністю.
Застосоване судом законодавство – використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.
Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, – 

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління ДПС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Берегівська Об`їздна, буд. 1 А, код ЄДРПОУ 08439994) про стягнення податкового боргу – задовольнити.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Берегівська Об`їздна, буд. 1 А, код ЄДРПОУ 08439994)  за рахунок коштів, що належить Квартирно-експлуатаційному відділу міста Мукачево на праві власності, в тому числі тих, які знаходяться на рахунках у банківських установах податковий борг у розмірі 1062920,41 (один мільйон шістдесят дві тисячі дев`ятсот двадцять гривень 41 копійка) грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 24 червня 2026 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 30 червня 2026 року.

Суддя	С.Є. Гаврилко