ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/1663/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.
секретар судового засідання Хом`як Х.А. 
розглянув апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Творча, 16»
на рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 (повне рішення складено 15.12.2025, суддя Бургарт Т.І.)
у справі № 914/1663/25
за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» м. Львів,
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Творча, 16» м. Львів, 
про встановлення безстрокового та безоплатного сервітуту на обмежене користування частиною нерухомого майна (частини будівлі) для встановлення будинкових вузлів обліку гарячої води для житлового будинку за адресою вул. Творча, 16, м.Львів

За участю представників:
від позивача – Трофимчук О.В.
від відповідача – не з`явився

Господарський суд Львівської області у рішенні від 11.12.2025 ухвалив: - задоволити позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»; - встановити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» безстроковий та безоплатний сервітут на обмежене користування частиною нерухомого майна (частини будівлі) для встановлення будинкових вузлів обліку гарячої води згідно паспорта вузла обліку гарячої води для житлового будинку за адресою: вул. Творча, 16, м. Львів; - відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі; - стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Творча, 16» 3028,00 грн судового збору.
Не погодившись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить: - скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі № 914/1663/25; - ухвалити нове рішення, яким відмовити Львівському міському комунальному підприємству “Львівтеплоенерго” в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; - стягнути з Львівського міського комунального підприємства “Львівтеплоенерго” на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Творча, 16» витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 07.01.2026, склад колегії з розгляду справи № 914/1663/25 визначено: головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Желік М.Б. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Творча, 16», подану на рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2025 у цій справі. 
29.01.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 914/1663/25.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з імперативних вимог законодавства щодо обов`язковості оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обов`язку співвласників забезпечити їх наявність. Суд встановив, що позивач належним чином виконав передбачену процедуру інформування про намір встановлення лічильника (шляхом публікації повідомлення та направлення листа голові ОСББ, як уповноваженому представнику співвласників), тоді як відповідач не довів прийняття співвласниками у встановленому порядку жодного альтернативного рішення, не скористався правом самостійного встановлення приладу, а також безпідставно перешкоджав доступу позивача до об`єкта. За таких обставин, після спливу встановленого строку у позивача виникло право на самостійне встановлення вузла обліку, а створення відповідачем перешкод у реалізації цього права обумовлює наявність підстав для судового захисту шляхом встановлення сервітуту як необхідного та правомірного способу забезпечення встановлення і обслуговування вузла комерційного обліку.
Відповідач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема зазначив, що:
- у даній справі спір стосується встановлення сервітуту на частину спільного майна багатоквартирного будинку за адресою: м. Львів, вул. Творча, 16, власниками якого є співвласники квартир і нежитлових приміщень. ОСББ «Творча, 16» не є власником цього майна, а лише здійснює управлінські функції, тому саме співвласники, як носії права спільної сумісної власності, є належними відповідачами, оскільки сервітут може бути встановлений виключно щодо майна власників або за їх згодою. ОСББ та управитель можуть діяти лише в межах повноважень, наданих рішенням загальних зборів, і за його відсутності не мають права вирішувати питання щодо встановлення сервітуту, що свідчить про їх неналежність як сторони у цьому спорі;
- позивач не виконав вимоги щодо індивідуального повідомлення співвласників, не надав належних доказів такого повідомлення та не ініціював належного узгодження умов встановлення вузла обліку (зокрема, не було складено протокол узгодження). Відсутність необхідної інформації та технічної документації унеможливила прийняття співвласниками рішення, що свідчить про передчасність позову та відсутність підстав вважати дії відповідача перешкоджанням;
- суд безпідставно встановив сервітут без визначення строку та без компенсації, хоча таке обтяження за загальним правилом є оплатним і має бути пропорційним. Відсутність обґрунтування необхідності саме такого обсягу втручання свідчить про порушення балансу інтересів сторін та неправомірне обмеження права спільної власності;
- у позові не визначено конкретне місце встановлення вузла обліку, відсутня затверджена проєктна документація, а надані матеріали не дозволяють ідентифікувати частину майна, щодо якої встановлюється сервітут. Така невизначеність суперечить вимогам законодавства щодо визначеності об`єкта речового права та унеможливлює законне встановлення сервітуту. Відтак, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, ЛМКП «Львівтеплоенерго» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається, зокрема, на таке:
- позов правомірно пред`явлено до ОСББ «Творча, 16», оскільки саме ця юридична особа здійснює управління будинком на вул. Творча, 16 у м. Львові та фактично створювала перешкоди у доступі до спільного майна. Закон прямо передбачає існування ОСББ, як консолідованого представника співвласників у відносинах щодо спільного майна, що унеможливлює необхідність звернення з позовом до кожного співвласника окремо. Відтак, доводи апелянта про неналежність відповідача є штучними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності;
- позивач належним чином виконав вимоги щодо інформування співвласників, зокрема, шляхом розміщення повідомлення на офіційному вебсайті та направлення відповідних листів ОСББ. Обізнаність відповідача підтверджується його власним листуванням із позивачем, що спростовує твердження про відсутність повідомлення. Неврегулювання питання в досудовому порядку зумовлено саме недобросовісною поведінкою відповідача та фактичним недопуском до об`єкта;
- сервітут встановлено для виконання імперативних вимог закону щодо комерційного обліку, що здійснюється в інтересах самих співвласників, а не з комерційною метою позивача. Всі витрати на встановлення вузла несе позивач, що виключає необхідність додаткової оплати. Безстроковість сервітуту обумовлена постійним характером функціонування вузла обліку, як елементу інженерної інфраструктури будинку;
- доводи апелянта про невизначеність об`єкта сервітуту є безпідставними. Позивач як оператор інженерних мереж зобов`язаний і фактично здійснює встановлення вузлів обліку з дотриманням ДБН, технічних умов та спеціальних правил експлуатації. Об`єкт сервітуту визначений судом належним чином — як частина спільного майна багатоквартирного будинку за адресою м. Львів, вул. Творча, 16, необхідна для розміщення вузла комерційного обліку. Конкретне місце монтажу, технічні параметри вузла, проєктна документація та інші інженерні деталі визначаються уже під час безпосереднього встановлення обладнання, після забезпечення доступу. Відсутність остаточно затвердженої технічної документації на момент розгляду справи зумовлена саме недопуском відповідача і не може бути підставою для відмови у захисті права позивача. Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. 
Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.
В судове засідання з`явився представник ЛМКП «Львівтеплоенерго», який підтримав доводи та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, судова колегія встановила такі обставини: 
Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (позивач) є комунальним підприємством, основними видами діяльності якого є виробництво теплової енергії, комбіноване виробництво (теплової та електричної енергії), транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, а також надання послуг з теплопостачання і постачання гарячої води.
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Творча, 16» (відповідач) є юридичною особою, створеною на підставі рішення установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: місто Львів, вулиця Творча, 16, оформленого протоколом № 1 від 13 червня 2016 року.
У відповідності до статуту відповідача, об`єднання створене з метою забезпечення та захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання і використання спільного майна будинку, а також забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством і статутом.
На балансі ЛМКП «Львівтеплоенерго» перебувають теплові мережі, які використовуються ним для надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води, що підтверджується відповідною балансовою відомістю від 03.04.2025.
З метою приведення обліку споживання гарячої води у будинку за адресою місто Львів, вулиця Творча, 16 у відповідність до вимог законодавства, позивач 22.12.2021 розмістив на власному вебсайті повідомлення про намір встановлення у зазначеному будинку будинкового вузла обліку гарячої води.
31.01.2024 ЛМКП «Львівтеплоенерго» надіслало на поштову адресу ОСББ лист із повідомленням про намір встановлення вузла комерційного обліку гарячої води, що підтверджується матеріалами поштового відправлення.
У відповідь на зазначене звернення ОСББ «Творча, 16» листами від 22.03.2024 та 23.04.2024 повідомило ЛМКП «Львівтеплоенерго» про те, що надана ним інформація не містить повного обсягу відомостей щодо істотних умов, передбачених законодавством, зокрема відсутні дані про проектну документацію на встановлення вузла обліку, вартість приладу обліку та розмір внеску за його встановлення. У зв`язку з цим відповідач просив додатково надати зазначені відомості для можливості подальшого узгодження умов та прийняття співвласниками відповідного рішення. 
Листами від 03.04.2024 та 20.05.2024 ЛМКП «Львівтеплоенерго» надало ОСББ «Творча, 16» відповіді на звернення щодо додаткового інформування, виклавши роз`яснення положень законодавства з порушених питань, повідомивши про відсутність плати за встановлення вузла обліку, а також направивши технічний паспорт запропонованого до встановлення приладу обліку — крильчатого одноструменевого лічильника з імпульсним виходом.
Листом від 26.06.2024 ОСББ «Творча, 16», зазначило, що такий лічильник, на його думку, не забезпечує належної точності обліку спожитих обсягів води, та запропонувало розглянути можливість встановлення приладу іншого типу — зокрема з електромагнітним або іншим принципом вимірювання. Відповідач, також, послався на те, що запропонований позивачем прилад функціонує з допустимою похибкою до 5%, а механічний принцип його роботи, зокрема використання крильчатки, може призводити до накопичення домішок, що потенційно впливає на коректність обліку та може зумовлювати завищення показників споживання.
04.07.2024 представники ЛМКП «Львівтеплоенерго» прибули за адресою місцезнаходження відповідача з метою здійснення монтажу вузла обліку, однак допущені до проведення відповідних робіт не були, у зв`язку з чим було складено акт про недопуск.
З огляду на неможливість встановлення вузла комерційного обліку споживання гарячої води, позивач звернувся до суду з вимогою про встановлення безоплатного та безстрокового сервітуту на обмежене користування частиною нерухомого майна (частиною будівлі) з метою розміщення та обслуговування відповідного приладу обліку у житловому будинку за адресою: м. Львів, вул. Творча, 16.Початок форми
Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків:
Спір у цій справі виник у зв`язку з реалізацією оператором зовнішніх інженерних мереж повноважень щодо оснащення багатоквартирного будинку вузлом комерційного обліку гарячої води та незабезпеченням доступу до спільного майна для його встановлення.
Відносини, що є предметом спору, регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, Порядком оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 № 206, а також Порядком інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 444 від 06.06.2018. 
Згідно з положеннями ст. 5, 22 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», постачання гарячої води є видом комунальних послуг та надається виконавцем згідно з умовами договору та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Комерційний облік комунальних послуг з постачання гарячої води здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки (ст.17 вказаного Закону).
Системне тлумачення положень ст. 5, 17, 22 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у взаємозв`язку з положеннями статей 1, 3 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» свідчить, що комерційний облік комунальних послуг є обов`язковим елементом правового механізму надання послуг з централізованого постачання гарячої води, а його забезпечення здійснюється шляхом оснащення будівель вузлами комерційного обліку. Законодавець закріплює імперативний характер такого обов`язку, встановлюючи заборону приєднання будівель до зовнішніх інженерних мереж без наявності відповідних вузлів обліку, що виключає можливість довільного чи дискреційного підходу до вирішення питання їх встановлення.
Законодавство у сфері житлово-комунальних послуг виходить із принципу обов`язковості комерційного обліку спожитих ресурсів, що забезпечується встановленням вузлів обліку в будівлях, приєднаних до зовнішніх інженерних мереж. Такий підхід має імперативний характер, оскільки встановлення вузлів комерційного обліку є передумовою законного приєднання та подальшого використання відповідних комунальних послуг. Відсутність таких вузлів суперечить вимогам закону та унеможливлює належний облік фактичного споживання.
Згідно з п.1 розділу V Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України споживачі, які приєднані до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, зобов`язані забезпечити наявність у них засобів вимірювальної техніки (вузлів комерційного обліку).
Таким чином, закон покладає обов`язок забезпечення встановлення та функціонування вузлів комерційного обліку на споживачів, зокрема співвласників багатоквартирних будинків, які можуть реалізовувати цей обов`язок як самостійно, так і через уповноважені суб`єкти управління спільним майном, зокрема об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. У разі невиконання цього обов`язку, законодавство надає оператору зовнішніх інженерних мереж право здійснити встановлення вузлів обліку самостійно за встановленою процедурою.
У відповідності до положень ч.3 ст.3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. 
Відповідно до п.4 Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, таке інформування здійснюється шляхом його оприлюднення на офіційному вебсайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі його відсутності — на вебсайті органу місцевого самоврядування, а також шляхом розміщення відповідного повідомлення у загальнодоступних місцях у під`їздах будинку.
Цим же пунктом встановлено обов`язок оператора забезпечити індивідуальне доведення інформації до кожного співвласника шляхом направлення письмового повідомлення на паперовому носії протягом 30 днів з моменту публічного розміщення такого повідомлення на вебсайті.
Днем отримання повідомлення власниками (співвласниками) будівлі є дата розміщення повідомлення на офіційному вебсайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого вебсайту - на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування (п.5 вказаного Порядку).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав передбачені законом дії щодо інформування співвласників будинку, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному вебсайті та направлення письмового повідомлення голові ОСББ. Доводи апелянта про те, що повідомлення мало бути надіслане кожному співвласнику окремо, не ґрунтуються на правильному розумінні правового регулювання, оскільки чинне законодавство встановлює саме комбінований порядок інформування, де визначальним є факт публічного розміщення повідомлення.
Не можуть бути прийняті до уваги і твердження апелянта про неналежність повідомлення, адресованого голові ОСББ. Відповідно до законодавства про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, таке об`єднання є юридичною особою, яка діє через свої органи та представляє інтереси співвласників у відносинах з третіми особами щодо управління та використання спільного майна. Голова правління ОСББ, діючи в межах своїх повноважень, є належним представником об`єднання, а тому отримання ним відповідного повідомлення є юридично значущим способом доведення інформації до співвласників.
Положеннями ч.3 ст.3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що співвласники будівлі протягом двох місяців з дня отримання повідомлення про намір встановлення будинкового вузла обліку мають право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку.
Крім цього, Порядком оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку та Порядком інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, співвласникам надано додаткове право повідомити оператору про намір погодити з ним відмінні від запропонованих умови встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку.
Реалізація таких прав можлива виключно шляхом прийняття відповідного рішення у встановленому порядку, тобто через загальні збори співвласників як вищий орган управління спільним майном.
Матеріали справи не містять належних доказів прийняття загальними зборами ОСББ рішення про погодження альтернативних умов встановлення вузла комерційного обліку. Відтак, доводи апелянта щодо порушення процедури погодження умов встановлення вузла комерційного обліку, також є необґрунтованими. У зв`язку з цим висновок суду першої інстанції про те, що у позивача після спливу визначеного законом строку виникло право на самостійне встановлення вузла комерційного обліку, є обґрунтованим і відповідає змісту правового регулювання.
Відповідно до ч.1 ст.29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до об`єкта нерухомого майна, зокрема, для встановлення або заміни інженерного обладнання. Частиною тринадцятою цієї ж статті прямо передбачено, що у багатоквартирному будинку, управління яким здійснюється об`єднанням співвласників, зазначені права та обов`язки щодо доступу поширюються також на посадових осіб і працівників ОСББ.
Матеріалами справи підтверджено інформування відповідача та неодноразове недопущення представників позивача, що свідчить про фактичне ухилення від виконання обов`язку щодо забезпечення доступу.
Положеннями ст.3 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що у разі відмови власника (співвласників) будівлі надати згоду або створення перешкод для встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж, оператор зовнішніх інженерних мереж має право звернутися до суду з вимогою встановити сервітут щодо частини будівлі, необхідної для встановлення та подальшого обслуговування вузла комерційного обліку.
Суд не приймає доводи відповідача про необхідність встановлення платного характеру сервітуту, оскільки обов`язок щодо оснащення будівлі вузлом комерційного обліку прямо покладений законом на співвласників (споживачів) відповідно до положень ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
Звернення позивача до суду з вимогою про встановлення сервітуту є виключно процесуальним способом забезпечення реалізації покладеного на відповідача обов`язку та усунення перешкод у його виконанні, а не самостійною майновою вимогою чи підставою для компенсації витрат.
За таких умов правових підстав для покладення на позивача обов`язку з оплати за встановлення сервітуту або за виконання обов`язку, прямо передбаченого законом для відповідача, не вбачається.
Не заслуговують на увагу доводи скаржника про неналежного відповідача у справі, з огляду на таке:
За загальними правилами цивільного законодавства, юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ст.2, 80, 91, 92 ЦК України). 
Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи ст.237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.09.2025 у справі № 904/3025/24).
Згідно з ст. 1 ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
За приписами ст.4 цього Закону, основна діяльність ОСББ полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону.
З аналізу наведених норм законодавства, вбачається, саме ОСББ є належним суб`єктом відповідальності у спорах, що стосуються доступу до спільного майна та встановлення на ньому інженерного обладнання. Органи ОСББ не мають окремої правосуб`єктності, а діють від імені юридичної особи, що виключає можливість покладення обов`язків на співвласників як на окремих відповідачів у такій категорії спорів.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що у діях відповідача наявні ознаки невиконання обов`язків щодо забезпечення встановлення вузла комерційного обліку та створення перешкод у реалізації прав позивача як оператора зовнішніх інженерних мереж.
Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України, завданням господарського судочинства є своєчасне вирішення спорів, а дотримання розумних строків розгляду справи є однією з основних засад судочинства незалежно від форми її розгляду.
Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження визначається з огляду на обставини справи з урахуванням, зокрема, її складності, поведінки учасників процесу та органів державної влади, а також значення предмета спору для заявника (рішення у справах «Савенкова проти України», «Папазова та інші проти України»).
Розумність строків залежить від об`єктивної необхідності для вчинення процесуальних дій і прийняття рішень із врахуванням зазначених критеріїв.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення судового захисту.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом повно і всебічно досліджено обставини справи, надано оцінку доказам у їх сукупності та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених обставин і не містять належного обґрунтування підстав, передбачених процесуальним законом, для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні вимог апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Творча, 16» відмовити.
Рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі № 914/1663/25 залишити без змін. 
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 04.05.2026.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік