Справа № 456/1883/26
Провадження № 1-кп/456/366/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року         місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді            ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря    ОСОБА_2 
прокурора    ОСОБА_3 
обвинуваченого   ОСОБА_4 
захисника    ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026142130000070 від 21.03.2026, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, працюючого зварювальником у ТДВ «Стрий Авто», інваліда ІІІ групи, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , достовірно знаючи порядок офіційного отримання посвідчення водія згідно з «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим Постановою КМУ від 08.05.1993 № 340 (у редакції постанови КМУ від 15.11.2019 № 946), нехтуючи цими правилами, у січні 2026 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, в мережі Інтернет побачив електронне оголошення невідомої особи, яку в ході досудового розслідування не встановлено, про те, що дана особа сприяє у виготовленні та отриманні у невстановлений законодавством спосіб офіційних документів.
З цією метою ОСОБА_4 у січні 2026 року, перебуваючи в с. Кути Стрийського району Львівської області, більш точної дати, часу та точного місця в ході досудового розслідування не встановлено, діючи як пособник, сприяючи невстановленій досудовим розслідуванням особі у підробці офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, яке має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання, за допомогою мобільного телефону замовив у даної особи підроблений офіційний документ - посвідчення водія категорії «А1» на своє ім`я, при цьому, надавши свої анкетні дані та фотографію.
Надалі ОСОБА_4 приблизно через два тижні з моменту замовлення виготовлення посвідчення водія, в лютому 2026 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, отримав у відділені № 2 ТОВ «Нова пошта» по вул. Січових Стрільців, 12/105 у м. Стрию Львівської області від невстановленої в ході досудового розслідування особи замовлене ним посвідчення водія, за що сплатив грошові кошти в сумі 13000 гривень у відділені пошти, а саме: за надання послуг з виготовлення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серійний номер BХP219406 від 23.02.2026, бланк якого згідно з висновком технічної експертизи документів не відповідає за своїми характеристиками аналогічним документам, які видаються/видавались уповноваженими органами України.
Таким чином, ОСОБА_4  вчинив пособництво у підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, яке має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.
Крім цього, 20.03.2026 близько 17:58 ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа - посвідчення водія, в якому містяться неправдиві відомості, керував мопедом марки «Alpha» моделі «АНАЕ3558», без номерних знаків, та перебуваючи на автодорозі за адресою: вул. Шевченка, 4, с. Добряни Стрийського району Львівської області, на вимогу працівників поліції відділу реагування патрульної поліції Стрийського РУП ГУ НП України у Львівській області, які зупинили зазначений транспортний засіб у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху, пред`явив посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 від 23.02.2026 на ім`я ОСОБА_4 , при цьому, достовірно знаючи, що таке посвідчення підроблене, яке згідно з висновком технічної експертизи документів не відповідає за своїми характеристиками аналогічним документам, які видаються/видавались уповноваженими органами України.
Таким чином, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, про те, що в січні 2026 року, перебуваючи в с. Кути Стрийського району Львівської області, з метою отримання підробленого посвідчення водія та подальшого його використання надав незнайомій йому особі свої персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я по батькові, дату свого дня народження, свою фотокартку, та отримав підроблене посвідчення водія, за що сплатив грошові кошти в сумі 13000 грн. 20.03.2026 близько 18 год. в с. Добряни Стрийського району Львівської області на вул. Шевченка під час керування мопедом марки «Alpha», без номерних знаків, його зупинили працівники поліції у зв`язку з порушенням ним правил дорожнього руху, яким він пред`явив підроблене посвідчення водія. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в пособництві в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, яке має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, та використанні завідомо підробленого документа, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України є вірною.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та їх мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи, одружений, працює зварювальником у ТДВ «Стрий Авто», позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться на обліку в лікаря-психіатра, відповідно до висновку експерта № 464 за результатами судово-психіатричної експертизи від 31.03.2026 у даний час ОСОБА_4 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє дисоціативний розлад у виді мутизму, що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; в період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 також тяжким психічним розладом не страждав, виявляв дисоціативний розлад у виді мутизму, що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не рекомендовано; обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. 
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей КК України у виді штрафу.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 124 КПК України.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 368, 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання:
за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн (одна тисяча сімсот гривень);
за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн (одна тисяча сімсот гривень).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення технічної експертизи документів у розмірі 3565,60 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.03.2026.
Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 знищити.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя       ОСОБА_1