Справа № 149/1407/25 
Провадження № 33/801/530/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Балинського Б. В. на постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 05 травня 2025 року о 00 год 33 хв. по просп. Свободи, 20 у м. Хмільник Вінницької області він керував транспортним засобом «BMW 535», державний номерний знак  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Балинський Б. В. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), які б відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням, а тому всі подальші дії, зокрема проходження огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення вважати законним також не можна. 
Крім того поліцейськими були допущенні суттєві порушення норм чинного законодавства в частині порядку проведення огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки належним чином, а направлення водія до закладу охорони здоров`я було складено о 00:45 год (через 12 хв. після зупинки), що підтверджує порушення процедури. Ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейські не встановлювали, а відеозапис свідчить про адекватну поведінку водія. 
Працівник поліції фактично спонукав водія до відмови від огляду, пропонуючи надати пояснення вже в суді та не роз`яснивши правові наслідки такої відмови. Водночас поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені статтею 268 КУпАП, що позбавило його права на захист та отримання правової допомоги на місці.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, тому що він є лише процесуальним документом, що фіксує ознаки правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, як на підставу доведеності вини послався, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.
Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки в порушення вимог статті 280 КУпАП суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 320548 від 05 травня 2025 року 05 травня 2025 року о 00 год 33 хв. по просп. Свободи, 20 у м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 535», державний номерний знак  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Ці відомості не відповідають дійсності з огляду на таке.
Згідно зі статтею 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. 
Відповідно до частин першої – третьої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення .
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (частина п`ята статті 266 КУпАП).
Згідно з пунктами 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння є:  запах алкоголю з порожнини рота;  порушення координації рухів;  порушення мови;  виражене тремтіння пальців рук;  різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;  поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Зазначеними правовими нормами стверджується, що водій вважається таким, що порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, лише за наявності підстав вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану та у разі його відмови від проходження огляду в установленому порядку з метою встановлення цього стану, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.
З відеозапису, долученого до матеріалів справи, видно, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він спочатку відмовився, але згодом виявив згоду на його проходження у закладі охорони здоров`я (01:03 год).
Водночас таких ознак алкогольного сп`яніння, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, як поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, працівником поліції фактично виявлено не було та про їх наявність водію під час зупинки не повідомлялося.
Зазначенні у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння не узгоджуються із матеріалами відеозапису, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції таких ознак не мав (окрім запаху алкоголю з порожнини рота, чого не можливо встановити по відеозапису), поводився адекватно, відповідно до обстановки події.
Оскільки ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, то підстав для вимоги про проходження ним огляду на стан сп`яніння поліцейський не мав.
Крім того на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського (01:03 год) зафіксовано, як  ОСОБА_1 повідомляє його про готовність, після спілкування з фаховим юристом, пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Проте поліцейський проігнорував це волевиявлення водія та повідомив, що вже складається протокол про відмову від проходження огляду. Таким чином працівниками поліції було порушено передбачену законом процедуру направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння. Поліцейський, всупереч вимогам частини третьої статті 266 КУпАП та пункту 7 Розділу І Інструкції № 1452/735, після виявлення ОСОБА_1 згоди пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, безпідставно відмовив йому в реалізації цього права та передчасно склав протокол про адміністративне правопорушення.
Наявність у матеріалах справи направлення до закладу охорони здоров`я за відсутності фактичного забезпечення поліцейськими умов для його проходження підтверджує виключно формальний характер дій працівників поліції, головною метою яких було притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Сам по собі факт заповнення поліцейським бланку протоколу про адміністративне правопорушення, не може бути підставою для відмови водію забезпечити йому огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я (доставлення його до такого закладу поліцейським) в разі наявності фізичної можливості здійснити таке доставлення до закінчення двогодинного строку, передбаченого пунктом 9 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 з моменту виявлення ознак сп`яніння.
Жодних об`єктивних перешкод для доставлення ОСОБА_1 , зупиненого на просп. Свободи, 20 у м. Хмільнику Вінницької області, до Комунального некомерційного підприємства «Хмільницька центральна лікарня» Хмільницької міської ради, що розташоване на вул. Монастирській, 71 у тому ж місті (за 3 км від місця зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 ), за понад 50 хв., працівники поліції не мали.
Оскільки ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а сама лише фіксація його незгоди на місці зупинки транспортного засобу, за умови подальшого виявлення згоди на проходження огляду у закладі охорони здоров`я, не утворює складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у працівників поліції не було законних підстав для оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за фактом відмови від огляду.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Балинського Б. В. задовольнити.
Постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:          О. С. Панасюк