Справа № 753/5490/20
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2019 року за №12019100000000350 за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стебник Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, 2011 р.н. та 2023 р.н., не військовозобов`язаний, який є учасником бойових дій та особою з інвалідністю ІІ-групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він визначивши вчинення корисливих злочинів, як основне джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, особою №1, особою №2, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у 2018 році, вступили між собою в злочинну змову, направлену на заволодіння чужим нерухомим майном шляхом обману із використанням підроблених документів, реєстрації прав власності не таке нерухоме майно, та в подальшому його відчуження за грошові кошти добросовісним набувачам, розробивши при цьому спільний злочинний план з розподілом ролей кожного із учасників наступним чином:
На думку органу досудового розслідування, ОСОБА_7 , являється активним учасником, який діючи умисно, в складі групи осіб, за домовленістю із іншими учасниками виконував функції, які були відведені йому особою №2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, під час вчинення кримінальних правопорушень, а саме: представлявся власником групи нежитлових приміщень № 1 загальною площею 90,8 кв.м. по АДРЕСА_2, що в дійсності належить ПП «Сомас», та виступав «продавцем» під час оформлення та укладання договорів купівлі - продажу об`єктів нерухомості з метою отримання грошової винагороди від зазначеного продажу.
Особа № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, являється активним учасником, який діючи умисно, в складі групи осіб, за домовленістю із іншими учасниками виконував функції, які були відведені йому особою №2, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, під час вчинення кримінальних правопорушень, а саме: представлявся власником групи нежитлових приміщень № 1 загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6, що в дійсності належить ОСББ «Медик 1» (ЄДРПОУ 36556408) та виступав «продавцем» під час оформлення та укладання договорів купівлі - продажу об`єктів нерухомості з метою отримання грошової винагороди від зазначеного продажу.
Невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, являється активним учасником, який діючи умисно, в складі групи осіб, за домовленістю із іншими учасниками виконував функції, які були відведені йому особою №2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, під час вчинення кримінальних правопорушень, а саме: виступаючи директором ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» (код ЄДРПОУ 39708832), у власності нібито якого знаходиться нежитлове приміщення № 8 загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3, що в дійсності перебуває на балансовому утриманні комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району в м. Києві», виступав «продавцем» під час оформлення та укладання договорів купівлі - продажу об`єктів нерухомості з метою отримання грошової винагороди від зазначеного продажу.
Особа №2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, являється активним учасником, який діючи умисно, в складі групи осіб, за домовленістю із іншими учасниками виконував функції, які були відведені йому під час вчинення кримінальних правопорушень, а саме: знаходив малозабезпечених громадян, яким пропонували за грошову винагороду вчиняти кримінальні правопорушення, підшукував покупців на майно для їх подальшого продажу та отримання грошових коштів, підшукував осіб, на яких оформлювали об`єкти нерухомості, контролював дії задіяних учасників групи під час укладання договорів купівлі-продажу квартир, а також, попередження у разі викриття учасників злочинної групи під час проведення реєстраційних дій прав власності на об`єкти нерухомого майна.
Так, діючи за попередньою змовою групою осіб у складі: особа № 1, особа № 2, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на використання завідомо підроблених документів для заволодіння правом власності на чуже майно - нежитловим приміщенням № 8 загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3, що перебуває на балансовому утриманні комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району в м. Києві», невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконуючи свою роль згідно раніше розробленого спільного плану, виступаючи директором ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» (код ЄДРПОУ 39708832), 14.06.2018, приблизно о 19 годині 02 хвилин, прибув до Київської філії КП «Реєстрація нерухомості» в місті Києві, де подав державному реєстратору ОСОБА_12 завідомо підроблений документ, а саме акт приймання-передачі нерухомого майна, серії Б/Н про те, що начебто 14.06.2018 ТОВ «Маккеф Прим» передало, а ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» прийняло нежитлове приміщення № 8 загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3. Пред`явлення невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, даного Акту приймання-передачі нерухомого майна слугувало передумовою подальшої державної реєстрації державним реєстратором ОСОБА_12 права власності та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» (код ЄДРПОУ 39708832) в особі директора невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, набуло у власність нежитлове приміщення № 8 загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3.
В свою чергу, діючи за попередньою змовою групою осіб у складі: особа № 1, особа № 2, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на використання завідомо підроблених документів для заволодіння правом власності на чуже майно - групою нежитлових приміщень № 1 загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6, що належить ОСББ «Медик 1» (ЄДРПОУ 36556408), особа № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконуючи свою роль згідно раніше розробленого спільного плану, 24.07.2018, приблизно о 18 годині 21 хвилин, прибув до офісу приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_13 , який виступає як державний реєстратор, де подав приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_13 , який виступив як державний реєстратор, завідомо підроблений документ, а саме договір купівлі-продажу майнових прав, серії та номер 42РЖ-27/1 виданий ЗАТ «Київміськбуд-1», про те, що начебто 21.12.2008 особа № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, купив майнові права на групу нежитлових приміщень № 1 загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6, однак встановлено, що вказаний договір ЗАТ «Київміськбуд-1» не видавався. Пред`явлення особою № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, даного договору купівлі-продажу слугувало передумовою подальшої державної реєстрації державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_13 права власності та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого особа №1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, набув у власність групу нежилих приміщень № 1 загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6.
В свою чергу, діючи за попередньою змовою групою осіб у складі: особа № 1, особа № 2, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на використання завідомо підроблених документів для заволодіння правом власності на чуже майно - групою нежитлових приміщень № 1 загальною площею 90,8 кв.м. по АДРЕСА_2, що згідно інформації КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на праві власності зареєстровано за ПП «Сомас» на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2008, ОСОБА_7 , виконуючи свою роль згідно раніше розробленого спільного плану, 31.08.2018, приблизно о 17 годині 16 хвилин, прибув до Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» в місті Києві, де подав державному реєстратору ОСОБА_14 завідомо підроблений документ, а саме свідоцтво про право власності, серії НОМЕР_15, видане 10.10.2007 КМДА про те, що начебто ОСОБА_7 є власником групи нежитлових приміщень № 1 загальною площею 90,8 кв.м. по АДРЕСА_2 , однак встановлено, що вказане свідоцтво про право власності не видавалося. Пред`явлення ОСОБА_7 даного свідоцтва про право власності слугувало передумовою подальшої державної реєстрації державним реєстратором ОСОБА_14 права власності на вказане майно та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_7 набув у власність групу нежилих приміщень № 1 по АДРЕСА_2.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність з метою обернення чужого майна на свою користь для особистого збагачення, з використанням заздалегідь підроблених правовстановлюючих документів на конкретні об`єкти нерухомого майна нежитлового фонду в місті Києві, діючи за попередньою змовою групою осіб у складі особа № 1, особа № 2, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном - нежитловим приміщенням № 8 загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3, що перебуває на балансовому утриманні комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району в м. Києві», невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконуючи свою роль згідно раніше розробленого спільного плану, виступаючи директором ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» (код ЄДРПОУ 39708832), 14.06.2018, приблизно о 19 годині 02 хвилин, прибув до Київської філії КП «Реєстрація нерухомості» в місті Києві, де подав державному реєстратору ОСОБА_12 завідомо підроблений документ, а саме акт приймання-передачі нерухомого майна, серії Б/Н про те, що начебто 14.06.2018 ТОВ «Маккеф Прим» передало, а TOB «Інтеріор-сервіс плюс» прийняло нежитлове приміщення № 8 загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3. Пред`явлення невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, даного акту приймання-передачі нерухомого майна слугувало передумовою подальшої державної реєстрації державним реєстратором ОСОБА_12 права власності на вказане майно та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» (код ЄДРПОУ 39708832) в особі директора невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, шляхом обману, набуло у власність нежитлове приміщення № 8 загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3, що перебуває на балансовому утриманні комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району в м. Києві», ринкова вартість, якого станом на 14.06.2018, становить 11 403 213 (одинадцять мільйонів чотириста три тисячі двісті тринадцять) гривень, тобто на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, та яким у подальшому розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому - комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району в м. Києві» матеріальні збитки в особливо великих розмірах на вказану суму.
В свою чергу, діючи за попередньою змовою групою осіб у складі: особа № 1, особа № 2, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний план, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном - групою нежитлових приміщень № 1 загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6, що належить ОСББ «Медик 1» (ЄДРПОУ 36556408), особа № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконуючи свою роль згідно раніше розробленого спільного плану, 24.07.2018, приблизно о 18 годині 21 хвилин, прибув до офісу приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_13 , де подав приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_13 , який виступив як державний реєстратор, завідомо підроблений документ, а саме договір купівлі-продажу майнових прав, серії та номер 42РЖ-27/1 виданий ЗАТ «Київміськбуд-1», про те, що нібито 21.12.2008 особа № 3, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, купив майнові права на групу нежитлових приміщень № 1 загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6, однак встановлено, що вказаний договір ЗАТ «Київміськбуд-1» не видавався. Пред`явлення особою № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, договору купівлі-продажу майнових прав, серії та номер 42РЖ-27/1 від 21.12.2008, слугувало передумовою подальшої державної реєстрації державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_13 права власності та внесення завідомо неправдивих відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого особа № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, шляхом обману, начебто 21.12.2008, набув у власність групу нежилих приміщень № 1 загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6, що належить ОСББ «Медик 1» (ЄДРПОУ 36556408), ринкова вартість, якого станом на 24.07.2018, становить 7 230 705 (сім мільйонів двісті тридцять тисяч сімсот п`ять) гривень, тобто на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, та яким у подальшому розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому - ОСББ «Медик 1» (ЄДРПОУ 36556408) матеріальні збитки в особливо великих розмірах на вказану суму.
В свою чергу, діючи за попередньою змовою групою осіб у складі: особа № 1, особа № 2, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний план, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном - групою нежитлових приміщень № 1 загальною площею 90,8 кв.м. по АДРЕСА_2, що згідно інформації КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на праві власності зареєстровано за ПП «Сомас» на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2008, ОСОБА_7 , виконуючи свою роль згідно раніше розробленого спільного плану, 31.08.2018, приблизно о 17 годині 16 хвилин, прибув до Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» в місті Києві, де подав державному реєстратору ОСОБА_14 завідомо підроблений документ, а саме свідоцтво про право власності, серії НОМЕР_15, видане 10.10.2007 КМДА про те, що нібито ОСОБА_7 є власником групи нежитлових приміщень № 1 загальною площею 90,8 кв.м. по АДРЕСА_2, однак встановлено, що вказане свідоцтво про право власності не видавалося. Пред`явлення ОСОБА_7 даного свідоцтва про право власності слугувало передумовою подальшої державної реєстрації державним реєстратором ОСОБА_14 права власності на вказане майно та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_7 шляхом обману, набув у власність групу нежилих приміщень № 1 по АДРЕСА_2, що на праві власності належить ПП «Сомас» (ЄДРПОУ 19422229), ринкова вартість, якого станом на 31.08.2018, становить 7 770 071 (сім мільйонів сімсот сімдесят тисяч сімдесят одну) гривню, тобто на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, та яким у подальшому розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому - ПП «Сомас» (ЄДРПОУ 19422229) матеріальні збитки в особливо великих розмірах на вказану суму.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність з метою обернення чужого майна громадян на свою користь для особистого збагачення шляхом продажу чужого майна з використанням завідомо підроблених документів про право власності, особа № 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконуючи свою роль згідно раніше розробленого спільного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, особою № 1, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 підшукав добросовісного покупця на вказані об`єкти нерухомого майна, яким виступив ОСОБА_15 , який не підозрюючи про справжні злочинні наміри вказаних осіб, погодився придбати вказане майно за суму, яка еквівалентна 300 000 доларів США.
З метою реалізації свого спільного злочинного умислу направленого на обернення майна ОСОБА_15 , в особливо великих розмірах, на свою користь, шляхом продажу чужого майна з використанням завідомо підроблених документів про право власності на нежитлове приміщення № 8, загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3 , що в дійсності належить комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району в м. Києві»; групу нежитлових приміщень № 1, загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6, що в дійсності належить ОСББ «Медик 1» (ЄДРПОУ 36556408) та групи нежитлових приміщень № 1, загальною площею 90,8 кв.м. по АДРЕСА_2, що в дійсності належить ПП «Сомас», 19.10.2018, приблизно о 15 год. 45 хв., невстановлена досудовим розслідуванням особа, особа № 1, особа № 2, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, прибули до будинку АДРЕСА_4, у якому здійснює свою діяльність приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , де на них очікував ОСОБА_15 . По прибуттю за вказаною адресою, особа № 2, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, щоб не привертати уваги до себе при укладенні договорів купівлі-продажу вказаного майна та контролювати обстановку біля даного офісу нотаріуса ОСОБА_16 , залишився поруч із входом до нього, а невстановлена досудовим розслідуванням особа, особа № 1, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 пішли до приміщення офісу нотаріуса ОСОБА_16 .
Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на обернення майна ОСОБА_15 , в особливо великих розмірах, на свою користь, шляхом продажу чужого майна з використанням завідомо підроблених документів про право власності, невстановлена досудовим розслідуванням особа, особа № 1, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з особою № 2, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, виконуючи свою роль згідно раніше розробленого спільного плану, 19.10.2018, приблизно о 15 годині 45 хвилин, знаходячись у приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , що по АДРЕСА_4, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою шахрайського заволодіння коштами ОСОБА_15 в сумі 300 000 доларів США під виглядом продажу об`єктів нерухомого майна з використанням завідомо підроблених документів, подали нотаріусу ОСОБА_16 правовстановлюючі документи на нежитлові приміщенням № 8, загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3 , що в дійсності належить комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району в м. Києві»; групу нежитлових приміщень № 1, загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6, що в дійсності належить ОСББ «Медик 1» (ЄДРПОУ 36556408) та групи нежитлових приміщень № 1, загальною площею 90,8 кв.м. по АДРЕСА_2, що в дійсності належить ПП «Сомас».
Пред`явлення ОСОБА_7 , особою №1, невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, завідомо підроблених правовстановлюючих документів на вищевказані об`єкти слугувало передумовою подальшого оформлення нотаріусом ОСОБА_16 наступних договорів, а саме: 1) Договору купівлі-продажу групи нежитлових приміщень від 19.10.2018, згідно якого ОСОБА_7 , відчужив, а ОСОБА_15 набув у власність групу нежитлових приміщень № 1, загальною площею 90,8 кв.м. по АДРЕСА_2, що в дійсності належить ПП «Сомас»; 2) Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 19.10.2018, згідно якого невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, виступаючи директором ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» (код ЄДРПОУ 39708832) відчужив, а ОСОБА_15 набув у власність нежитлове приміщення № 8, загальною площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3, що в дійсності належить комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району у м. Києві»; 3) Договору купівлі-продажу групи нежитлових приміщень від 19.10.2018, згідно якого особа № 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, відчужив, а ОСОБА_15 набув у власність групу нежитлових приміщень № 1, загальною площею 289,9 кв.м. по АДРЕСА_6, що в дійсності належить ОСББ «Медик 1» (ЄДРПОУ 36556408).
По завершенню нотаріусом всіх дій по оформленню даних трьох договорів купівлі продажу групи нежитлових приміщень від 19.10.2018, які надруковані на бланках із багатоступеневим захистом від підроблення та підписання його сторонами, що зумовило надання документам офіційного значення, між стороною «Покупець», якими виступив громадянин ОСОБА_15 та «Продавець», якими виступили ОСОБА_7 , особа №1 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, як директор ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» (код ЄДРПОУ 39708832), мав відбутись грошовий розрахунок в сумі 300 000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 19.10.2018, становить 8 410 980 (вісім мільйонів чотириста десять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень, тобто на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, однак в цей час до приміщення приватного нотаріуса прибули працівники поліції, які унеможливили завершення ОСОБА_7 , особою №1, особою №2, та невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, які діяли за попередньою змовою групою осіб, злочинного умислу по заволодінню коштами громадянина ОСОБА_15 в особливо великих розмірах на суму 8 410 980 (вісім мільйонів чотириста десять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень, з причин, що не залежали від їх волі.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані:
за ч. 4 ст. 358 КК України - як використання завідомо підробленого документу; 
за ч. 4 ст. 190 КК України - як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах; 
за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України - як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах.
26.03.2026 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності на час судового розгляду з незалежних від суду причин. Судовий розгляд продовжено в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, що і є предметом аналізу у вказаному вироку.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 6 § 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб "при виконанні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, оскільки обов`язок доведення лежить на обвинуваченні". (Barbera, Messegue and Jabardo v.Spain, no. 10590/83, рішення від 06.12.1988 р.)
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За результатами судового розгляду суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28 березня 2019 року у справі № 154/3213/16).
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК).
На підтвердження вини ОСОБА_7 стороною обвинувачення надано письмові докази, які досліджено судом в судовому засіданні у відповідності до положень ст. 358 КПК України, а саме:
- постанову від 02.04.2019 року про виділення із кримінального провадження матеріалів досудового розслідування, згідно якої із кримінального провадження №12018100000000981 від 12.10.2018 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України. Внесено відповідні відомості до ЄРДР за №12019100000000350 (Т. 2 а.к.п. 1-6);
- заяву від 19.10.2018 року приватного нотаріуса ОСОБА_16 про надання добровільної згоди на проведення слідчих дій огляді, обшуку офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (Т. 3 а.к.п. 1);
- заяву від 19.10.2018 року приватного нотаріуса ОСОБА_16 про надання згоди на вилучення документів нотаріальних дій посвідчення договорів купівлі-продажу за участю ОСОБА_15 (Т. 3 а.к.п. 2);
- заяву ОСОБА_15 про надання добровільної згоди щодо вилучення документів у нотаріуса ОСОБА_16 стосовно нотаріальної дії, а саме оформлення купівлі-продажу приміщення, що мало місце 19.10.2018 року в приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_16 (Т. 3 а.к.п. 3);
- протокол огляду місця події від 19.10.2018 року, проведеного за участі ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , власника приміщення ОСОБА_16 , згідно якого предметом огляду є приміщення за адресою: АДРЕСА_4 . В ході огляду встановлено наступні документи: договір купівлі-продажу групи нежитлових приміщень ННР 682890 на 1 арк. 2 стор. із підписом « ОСОБА_7 »; договір купівлі-продажу групи нежитлових приміщень ННР 682890 на 1 арк. 2 стор. із підписом ОСОБА_7 . Під час огляду даних документів ОСОБА_7 повідомив, що на даних аркушах розташований його особисті підписи. Також було виявлено наступні документи: витяг з державного реєстру №136225306 із підписом та печаткою на 1 арк., свідоцтво про право власності Серія НОМЕР_1 на 1 арк.; технічний паспорт приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , скріплені на 5 арк.; копія паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_7 на 3 арк.; звіт про визначення ринкової вартості, прошитий та опечатаний на 34 арк.; звіт про визначення ринкової вартості, прошитий та опечатаний на 31 арк. Також було виявлено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення на офіційному бланку ННР № 682891 на 1 арк. 2 стор. із підписом ОСОБА_17 та дублікат договору купівлі-продажу не на бланку із підписом « ОСОБА_17 » та печаткою; витяг з державного реєстру № 127949357 із підписом та печаткою на 1 арк.; акт прийому передачі від 14.06.2018 на 1 арк.; технічний паспорт на 5 арк.; протокол № 3 ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» прошитий на 2 арк.; звіт про визначення ринкової вартості прошитий та опечатаний на 36 арк.; копія технічного паспорту на 3 арк.; копія паспорту виданого на ім`я ОСОБА_17 на 1 арк.; довідка№ 1861 на 1 арк.; картка платника податків видана на ім`я ОСОБА_17 ; копія опису документів на 1 арк.; копія наказу № 14/06-18 від 14.06.2018 на 1 арк.. В ході подальшого огляду було виявлено договір купівлі-продажу групи нежитлових приміщень на бланку із серією ННР № 682892 з підписом « ОСОБА_20 » та « ОСОБА_15 » на 1 арк. та той самий договір, роздрукований на папері А4 із підписом « ОСОБА_20 »; витяг з реєстру № 132396545 на 1 арк.; копія витягу № 138298700 на 2 арк.; технічний паспорт на 5 арк.; копія паспорту та ідентифікаційного коду на 5 арк.; звіт про визначення ринкової вартості приміщення пр. Голосіївський, буд. 27, у м. Києві, прошито та пронумеровано на 46 арк.; звіт про визначення ринкової вартості прошито та пронумеровано на 43 арк. також в ході подальшого огляду було виявлено наступне: копія документів технічного паспорту за адресою м. Київ, вул. Інститутська 24/7 на 4 арк.; наказ № 14/06-18 на 1 арк. та опис до нього на 1 арк.; квитанція № 4219, № 4189, № 4190 на 3 арк. із підписами; довідка № 1151/123-2 на 1 арк.; довідка від 04.09.2018 на 1 арк.; сім карта на мобільний оператор «Київстар» на номер НОМЕР_2 ; опис документів на 3 арк.; протокол № 3 прошитий 2 арк.; копія акту прийому передачі від 14.06.2018 на 2 арк.; протокол № 1 на 3 арк. прошито та опечатано; виписка з державного реєстру на 1 арк.; статут ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» на 11 арк.; опис документів на 1 арк.; статут ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» на 16 арк.; протокол № 3 на 1 арк.; статут ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» на 16 арк.; опис без підпису на 1 арк.; протокол №2 на 1 арк.; статут ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс» на 14 арк.; протокол № 1 від 17.03.2015 на 1 арк.; виписка з єдиного реєстру № 39708832 на 1 арк.; довідка про відсутність заборгованості на 1 арк.; відомості з реєстру № 357 на 1 арк.; витяг № 1526544501896 на 1 арк.; ліцензія серія АЕ № 640933 на 1 арк.; перелік робіт на 1 арк.; довідка від 15.04.2015 на 1 арк.; договір комплексного банківського обслуговування № 2648424 на 6 арк. Також в ході огляду на столі було виявлено ноутбук фірми «ASUS» s/n G2NLCXIR00YC чорного кольору, який поміщено до спецпакету та опечатано бірками із підписами понятих. В ході подальшого огляду на тумбі у дальньому лівому куті було виявлено два мобільні телефони: «Самсунг S8» ІМЕІ 1 - НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 , із сім картами НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 металевого кольору у блакитному чохлі без зовнішніх пошкоджень та мобільний телефон Xiaomi чорного кольору без зовнішніх пошкоджень. Встановити ІМЕІ не можливо. Дані мобільні телефони поміщені до спецпакету та опечатано. (Т. 3 а.к.п. 4-9);
- постанову від 20.10.2018 року, згідно якої цифровий носій - карту пам`яті марки Kingston Micro-SD 16 Gb із відеозаписами проведених слідчих дій - оглядів місця події 19.10.2018, що знаходиться в опечатаному паперовому конверті визнано речовим доказом (Т.3 а.к.п. 10-10-Б);
- постанову від 19.10.2018 року, згідно якої виявлені та вилучені в ході проведення слідчої дії - огляду місця події 19.10.2018 року - офісного приміщення нотаріуса ОСОБА_21 , а саме приміщення АДРЕСА_5 визнані речовими доказами (Т. 3 а.к.п. 11-16);
- ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2018 року, згідно якої надано дозвіл на проведення огляду приміщення АДРЕСА_5 та проведення обшуку приміщення АДРЕСА_5 , що на праві власності належить ОСОБА_16 (Т.3 а.к.п. 24-30); 
- ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2018 року, згідно якої накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено в ході огляду місця події 19.10.2018 року - офісу приватного нотаріуса ОСОБА_16 - приміщення АДРЕСА_5 , окрім мобільного телефону «Самсунг S8» ІМЕІ 1 - НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 , із сім картами НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 (Т. 3 а.к.п. 31-43); 
- протокол огляду речей і документів від 19.11.2018 року, згідно якого в присутності понятих переглянуто речі, предмети та документи, що 19.10.2018 року виявлені та вилучені під час огляду місця події - приміщення АДРЕСА_5 , що на праві власності належить ОСОБА_16 (Т. 3 а.к.п. 44-250, Т. 4 а.к.п. 1-165);
- заяву ОСОБА_19 щодо надання дозволу на проведення огляду мобільного телефону «Самсунг S8» ІМЕІ 1 - НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 , із сім картами НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 (Т. 4 а.к.п. 166);
- протокол огляду речей і документів від 12.11.2018 року, згідно якого об`єктом огляду є опечатаний криміналістичний пакет із «Національна поліція України слідчий підрозділ» із підписами понятих в середині якого мобільний телефон «Самсунг S8» ІМЕІ 1 - НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 , із сім картами НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 (Т. 4 а.к.п. 167-213);
- постанову від 12.11.2018 року, згідно якої мобільний термінал марки «Самсунг S8» ІМЕІ 1 - НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 , із сім картами НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 визнано речовим доказом та передано на відповідальне збереження ОСОБА_19 (Т. 4 а.к.п. 214-215);
- протокол огляду відеозапису від 09.03.2019 року, в ході якого оглянуто лазерний DVD-R диск марки «Vider 4/7 GB», наданий на запит приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 із відеозаписом 19.10.2018 року у приміщенні її офісу по вул. О. Мишуги 7-А в м. Києві. (Т. 4 а.к.п. 220-231);
- постанову від 09.03.2019 року, згідно якої цифровий носій - лазерний DVD-R диск марки «Vider 4/7 GB» помаранчевого кольору із відеозаписами 18.10.2018 - 19.10.2018 року із відеокамер внутрішнього відеоспостереження у приміщенні офісу АДРЕСА_4, що знаходиться в опечатаному паперовому конверті визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (Т. 4 а.к.п. 232-233);
- заяву ОСОБА_22 про надання згоди на огляд автомобіля «Фольцваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_7 (Т. 5 а.к.п. 1);
- протокол огляду транспортного засобу від 19.10.2018 року, згідно якого в ході проведення даної слідчої дії виявлено та вилучено речі та документи, що мають значення для встановлення об`єктивної істини у справі, а саме: три не заповнених нотаріальних бланка ННА 071908, ННА 071907, ННА 071906; копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132396545 від 27.07.2018 щодо групи нежитлових приміщень АДРЕСА_6 сформованих приватним нотаріусом ОСОБА_13 за заявою ОСОБА_20 на 1 арк.; акт №42Р04-27/1 до договору купівлі-продажу майнових прав на групу нежитлових приміщень № 1 по АДРЕСА_6 складений 11.10.2011 «Київміськбуд - 1» в особі ОСОБА_23 та ОСОБА_20 на 1 арк.; довідка «Київміськбуд - 1» № 176-А від 03.02.2011 видана ОСОБА_55 що він є інвестором нежитлових приміщень № 1 по АДРЕСА_6, площею 289,9 м2 на 1 арк.; розпорядження Голосіївської РДА №774 від 27.06.2008 р. про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію будинку АДРЕСА_6 на 2 арк.; акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію будинку АДРЕСА_6 від 27.06.2007 на 4 арк.; копія доручення від 19.09.2018 посвідченого нотаріусом ОСОБА_62 за № 2384, бланк ННК 732946 за яким ОСОБА_20 інн НОМЕР_16 уповноважує ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розпорядження нежитлового приміщення АДРЕСА_6 на 1 арк.; листок із роздрукованими реквізитами казначейства України для сплати податків і зборів та рукописними написами ОСОБА_20 та зазначенням грошових сум на 1 арк.; договір № 05-05/2017/ос від 05.05.2017 між ОСОБА_25 та ТОВ «АСГАР», з додатками, та централізоване спостереження технічними засобами охоронної сигналізації офісного приміщення по АДРЕСА_6 на 8 арк.; копія свідоцтва про право власності від 10.10.2007 на групу нежитлових приміщень № 1 1 поверх по АДРЕСА_2 площею 90,8 кв. м. на ім`я ОСОБА_7 , наказ №877, бланк САЕ 006690 на 1 арк.; копія договору купівлі-продажу нежилих приміщень АДРЕСА_13, посвідчений 19.12.2017 приватним нотаріусом за № 641 на 5 арк.; копія свідоцтва про право власності на житло кв. АДРЕСА_7 від 22.08.2000 № 1368 на ім`я ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 02.03.2018 про реєстрацію спадкової справи ОСОБА_26 на 1 арк.; довідка від 19.05.17 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_27 на 8 арк.; копія плану квартири будинку АДРЕСА_8 на 1 арк.; технічний паспорт на кв. АДРЕСА_9 на 1 арк.; копія довідки ФЗ № 266 від 07.02.2017 на ім`я ОСОБА_26 на 1 арк.; копія тех. паспорту на кв. АДРЕСА_7 на ім`я ОСОБА_26 на 2 арк.; копія паспорту ОСОБА_27 на 1 арк; копія розпорядження № 96 від 20.04.2004, ордеру № 4018 від 09.04.1988, технічного паспорту, договору з ДП «ЕКО» від 08.06.2004, свідоцтва про право власності на кв. АДРЕСА_10 на 5 арк.; копія паспорту НОМЕР_8 та інн кратка на ім`я ОСОБА_28 на 3 арк.; довідка № 4-18/2018 № 3-18/2018 від 11.10.2018 видана Святопетрівською сільрадою ОСОБА_29 про те, що на земельних ділянках немає будівель та не ведеться будівництво на 2 арк.; аркуш паперу з текстом доручення за яким ОСОБА_30 іпн НОМЕР_9 уповноважує ОСОБА_31 іпн НОМЕР_10 представляти інтереси на 1 арк.; копія довіреності від 11.03.2015 посвідчене нотаріусом за якою ОСОБА_32 іпн НОМЕР_11 уповноважує ОСОБА_33 іпн НОМЕР_12 представляти інтереси на 2 арк.; копія паспорту НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_34 ІНФОРМАЦІЯ_3 на 4 арк.; копія паспорту та коду ОСОБА_35 ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1 арк., ОСОБА_36 ІНФОРМАЦІЯ_5 на 4 арк., ОСОБА_37 ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 4 арк., ОСОБА_38 ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 2 арк., ОСОБА_39 ІНФОРМАЦІЯ_8 , на 2 арк., ОСОБА_40 ІНФОРМАЦІЯ_9 , на 2 арк., ОСОБА_41 ІНФОРМАЦІЯ_10 на 2 арк., ОСОБА_42 ІНФОРМАЦІЯ_11 на 2 арк., ОСОБА_43 ІНФОРМАЦІЯ_12 на 3 арк., ОСОБА_44 ІНФОРМАЦІЯ_13 , на 3 арк.; копії документів щодо ПрАТ «Воложське обласне підприємство автобусних станцій» на 78 арк.; витяг з державного реєстру земельного кадастру; інформаційна довідка № 94770221, 13203990 з реєстру речових прав на нерухоме майно (Т. 5 а.к.п. 4-6);
- постанову від 19.10.2018 року, згідно якої виявлені та вилучені в ході проведення слідчої дії - огляду автомобіля «Фольцваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_14 речі визнані речовим доказом (Т. 5 а.к.п. 7-12). 
- ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2018 року, згідно якої надано дозвіл на проведення огляду автомобіля «Фольцваген Пасат Б6» д.н.з. НОМЕР_14 , що належить ОСОБА_45 , який на момент огляду перебував у користуванні ОСОБА_22 (Т. 5 а.к.п. 40-44);
- ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.11.2018 року, згідно якої накладено арешт на тимчасово вилучені речі та документи, а саме: Мобільний телефон «iPhone» із пошкодженим екраном (встановити імеі телефону та модель не надалось можливим); договір оренди нежитлового приміщення 17.10.2018 приміщення №1 цокольного поверху літа площею 289 по АДРЕСА_6 укладений між ОСОБА_20 та ОСОБА_46 на 1 арк.; копію технічного паспорту на нежитлове приміщення АДРЕСА_6 на 3 арк.; додаткову угоду №1 від 18.10.2018 до договору оренди нежитлового приміщення між ОСОБА_20 та ОСОБА_47 ; договір №42804-271 від 21.12.2008 купівлі-продажу майна вбудованих в житловий будинок по АДРЕСА_11 укладений між продавцем «Київміськбуд - 1» в особі ОСОБА_23 та покупця ОСОБА_20 на 5 арк.; три не заповнених нотаріальних бланках ННА 071908, ННА 071907, ННА 071906; копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №132396545 від 27.07.2018 щодо групи нежитлових приміщень АДРЕСА_6 за заявою ОСОБА_20 на 1 арк.; акт до договору купівлі-продажу майнових прав на групу нежитлових приміщень № 1 по АДРЕСА_6 складений 11.10.2011 «Київміськбуд - 1» в особі ОСОБА_23 та ОСОБА_20 на 1 арк.; довідку «Київміськбуд - 1» № 176-А від 03.02.2011 видана ОСОБА_55 що він є інвестором нежитлових приміщень № 1 по АДРЕСА_6, площею 289,9 м2 на 1 арк.; розпорядження Голосіївської РДА «774» від 27.06.2008 р. про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію будинку АДРЕСА_6 на 2 арк.; акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію будинку АДРЕСА_6 від 27.06.2007 на 4 арк.; копію доручення від 19.09.2018 посвідченого нотаріусом ОСОБА_62 за № 2384, бланк ННК 732946 за яким ОСОБА_20 інн НОМЕР_16 уповноважує ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розпорядження нежитлового приміщення АДРЕСА_6 на 1 арк.; листок із роздрукованими реквізитами казначейства України для сплати податків і зборів та рукописними написами ОСОБА_20 та зазначенням грошових сум на 1 арк.; договір № 05-05/2017/ос від 05.05.2017 між ОСОБА_25 та ТОВ «АСГАР», з додатками, та централізоване спостереження технічними засобами охоронної сигналізації офісного приміщення по АДРЕСА_6 на 8 арк.; копію свідоцтва про право власності від 10.10.2007 на групу нежитлових приміщень № 1 1 поверх по АДРЕСА_2 площею 90,8 кв. м. на ім`я ОСОБА_7 , наказ №877, бланк САЕ 006690 на 1 арк.; копію договору купівлі-продажу нежилих приміщень № 1 по АДРЕСА_12 , посвідчений 19.12.2017 приватним нотаріусом за № 641 на 5 арк.; копію свідоцтва про право власності на житло кв. АДРЕСА_7 від 22.08.2000 № 1368 на ім`я ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ; копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 02.03.2018 про реєстрацію спадкової справи ОСОБА_26 на 1 арк.; довідку від 190517 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_27 на 8 арк.; копію плану квартири будинку АДРЕСА_8 на 1 арк.; технічний паспорт на кв. АДРЕСА_9 на 1 арк.; копію довідки Ф3 № 266 від 07.02.2017 на ім`я ОСОБА_26 на 1 арк.; копію тех. паспорту на кв. АДРЕСА_7 на ім`я ОСОБА_26 на 2 арк.; копію паспорту ОСОБА_27 на 1 арк; копію розпорядження № 96 від 20.04.2004, ордеру № 4018 від 09.04.1988, технічного паспорту, договору з ДП «ЕКО» від 08.06.2004, свідоцтва про право власності на кв. АДРЕСА_10 на 5 арк.; копію паспорту НОМЕР_8 та інн кратка на ім`я ОСОБА_28 на 3 арк.; довідку № 4-18/2018 № 3-18/2018 від 11.10.2018 видана Святопетрівською сільрадою ОСОБА_29 про те, що на земельних ділянках немає будівель та не ведеться будівництво на 2 арк.; аркуш паперу з текстом доручення за яким ОСОБА_30 іпн НОМЕР_9 уповноважує ОСОБА_31 іпн НОМЕР_10 представляти інтереси на 1 арк.; копію довіреності від 11.03.2015 посвідчене нотаріусом за якою ОСОБА_32 іпн НОМЕР_11 уповноважує ОСОБА_33 іпн НОМЕР_12 представляти інтереси на 2 арк.; копію паспорту НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_48 ІНФОРМАЦІЯ_3 на 4 арк.; копію паспорту та коду ОСОБА_35 ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1 арк., ОСОБА_36 ІНФОРМАЦІЯ_5 на 4 арк., ОСОБА_37 ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 4 арк., ОСОБА_38 ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 2 арк., ОСОБА_39 ІНФОРМАЦІЯ_8 , на 2 арк., ОСОБА_40 ІНФОРМАЦІЯ_9 , на 2 арк., ОСОБА_41 ІНФОРМАЦІЯ_10 на 2 арк., ОСОБА_49 ІНФОРМАЦІЯ_11 на 2 арк., ОСОБА_43 ІНФОРМАЦІЯ_12 на 3арк., ОСОБА_44 ІНФОРМАЦІЯ_13 , на 3 арк.; копії документів щодо ПрАТ «Воложське обласне підприємство автобусних станцій» на 78 арк.; витяг з державного реєстру земельного кадастру; інформаційна довідка № 94770221, 13203990 з реєстру речових прав на нерухоме майно (Т. 5 а.к.п.71-77);
- протокол огляду речей і документів від 09.11.2018 року, згідно якого в присутності понятих переглянуто речі, предмети і документи, що 19.10.2018 року виявлені та вилучені під час огляду транспортного засобу, а саме автомобіля матки «Фольцваген Пасат Б6» д.н.з. НОМЕР_14 , що на момент огляду перебував у користуванні ОСОБА_22 та був припаркований поруч із офісом приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_16 по АДРЕСА_4, де були затримані підозрювані ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 (Т.5 а.к.п. 78-123);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.10.2018 року, згідно якого ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (Т. 6 а.к.п. 1-5);
- протокол огляду речей і документів від 28.03.2019 року, згідно якого об`єктом огляду є опечатаний пакет із підписами понятих, в середині якого знаходяться речі, предмети та документи, що 20.10.2018 року вилучені протоколом затримання підозрюваної особи в порядку ст. 208 КПК України у підозрюваного ОСОБА_7 (т. 6 а.к.п. 6);
- постанову від 28.03.2019 року, згідно якої речі, предмети та документи, вилучені 20.10.2018 року протоколом затримання підозрюваної особи в порядку ст. 208 КПК України у підозрюваного ОСОБА_7 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (Т. 6 а.к.п. 7-8);
- постанову про зміну групи слідчих від 30.03.2020 року (Т. 7 а.к.п. 1-2);
- ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2018 року, якою експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України доручено проведення оціночно-будівельної експертизи (Т. 7 а.к.п. 16-19);
- висновок експерта №12-5/315 від 20.03.2019 року, згідно якого орієнтир ринкової вартості нерухомого майна групи нежитлових приміщень №1 загальною площею 90,8 кв. м по АДРЕСА_2, станом на 19.10.2018 року, міг становити 7 703 359 грн., станом на 31.08.2018 року міг становити 7 770 071 грн., станом на 13.10.2011 року міг становити 3 279 774 грн. та станом на 14.02.2008 року міг становити 3 690 788 грн. (Т. 7 а.к.п. 22-47);
- ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2018 року, якою експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України доручено проведення оціночно-будівельної експертизи (Т. 7 а.к.п. 58-60);
- висновок експерта №12-5/316 від 22.03.2019 року, згідно якого орієнтир ринкової вартості нерухомого майна групи нежитлових приміщень №1 загальною площею 289,9 кв. м по АДРЕСА_6, станом на 19.10.2018 року, міг становити 7 664 525 грн. (Т. 7 а.к.п. 64-87);
- ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2018 року, якою експертам Київського науково- дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України доручено проведення оціночно-будівельної експертизи (Т. 7 а.к.п. 98-100);
- висновок експерта №12-5/317 від 25.03.2019 року, згідно якого орієнтир ринкової вартості нерухомого майна групи нежитлового приміщення №8 загальною площею 291 кв. м по АДРЕСА_3, станом на 19.10.2018 року, міг становити 12 237 976 грн., станом на 14.06.2018 року міг становити 11 403 213 грн., станом на 08.06.2018 року міг становити 11 423 947 грн. та станом на 24.10.2017 року міг становити 12 559 771 грн. (Т. 7 а.к.п. 103-127).
Також судом в ході судового розгляду були досліджені інші письмові документи, що були безпосередньо вивчені судом, які не доводять та не спростовують винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та носять процесуальний характер.
Надаючи оцінку в сукупності наданим стороною обвинувачення матеріалам кримінального провадження №12019100000000350 від 02.04.2019 року стосовно ОСОБА_7 суд враховує наступне. 
Згідно ст. 99 КПК, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: … 3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.
Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ.
Проте, надані стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження №12019100000000350 від 02.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України складаються із ксерокопій документів не завірених жодним чином.
Тим самим, стороною обвинувачення не дотримано імперативних вимог ст. 99 КПК.
Верховний Суд у справі № 160/7887/18 указав, що для аналізу питання завірення документів у копіях слід брати до уваги, що серед іншого, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.
Також ст. 99 КПК передбачає, що для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо: 1) оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає; 2) оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур; 3) оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони. 
Проте, на такого роду обставини сторона обвинувачення у ході судового розгляду не посилалася узагалі. У зв`язку з чим суд визнає неналежними доказами матеріали, надані прокурором у цьому кримінальному провадженні.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що визнає вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та надав пояснення, згідно яких у 2018 році він працював на СТО по АДРЕСА_2, де до нього підійшов ОСОБА_50 , який є кумом директора СТО, та запропонував підзаробити грошей. Зі слів ОСОБА_51 повинно було відбутися оформлення приміщення та оскільки у нього не виходило оформити на себе, йому необхідно було надати свої документи, на що він погодився. ОСОБА_52 сказав, що все законно, пояснень, чому не виходить оформити приміщення на себе не надав та пропонував за вказану послугу 600 дол. США, пояснивши лише, що будуть переоформляти приміщення та саме на нього будуть оформляти документи, у зв`язку із чим потрібно надати паспорт та ідентифікаційний код. Згодом потрібно було поїхати з ним до нотаріуса. На об`єкті, який переоформляли він жодного разу не був та нічого про нього не знав. Через два місяці ОСОБА_53 сказав, що потрібно зустрітися з його адвокатом на об`єкті, тому домовились про зустріч на станції метро ОСОБА_54 , щоб піти на об`єкт, але для чого це його не повідомив. На об`єкт вони не зайшли, адвокат, з яким він до цього знайомий не був, передзвонив та йому сказали, що принесуть ключі. Почекавши 10 хвилин та нікого не дочекавшись вони поїхали кожен у своїх справах. Потім адвокат зателефонував через тиждень та сказав, що потрібно поїхати до нотаріуса переоформити документи, після чого йому заплатять обіцяну винагороду. Також йому відомо, що пропонували співпрацю і ОСОБА_55 , який також працював з ним на СТО. За день до оформлення документів у нотаріуса він дізнався, що на ОСОБА_56 також оформляли якісь документи. До нотаріуса його та ОСОБА_56 привіз ОСОБА_57 , проте переоформити нічого не вийшло, було багато людей, яких він бачив вперше, але зрозумів що вони також приїхали на переоформлення документів. Оскільки оформити документи в той день не вийшло, ОСОБА_53 сказав, що приїде ще раз їх забере. Наступного дня його з ОСОБА_58 знову привіз ОСОБА_53 до того ж нотаріуса, де вони та ще дві особи очікували у приміщенні. Вони зайшли до нотаріуса та сиділи вчотирьох, ОСОБА_53 з ними не заходив. Він, ОСОБА_7 , зайшов до нотаріуса другим разом з документами, які перед цим йому надала особа, що була з ОСОБА_53 , та в яких він сидячи в автомобілі розписався. Йому казали де ставити підписи та дату, яку саме не пам`ятає. Із собою в нього був паспорт та ідентифікаційний код та документи, надані ОСОБА_53 , що це за документи він не пам`ятає, він їх не перечитував. Особу, що йому передала документи він раніше бачив, але як його звати не знає. Також ця особа надала пакет документів і ОСОБА_55 . Вони з ОСОБА_58 та ще двома чоловіками зайшли до приміщення нотаріуса та чекали на покупця, з чого він зрозумів, що буде здійснено купівлю-продаж. Чи передавали іншим особам якісь документи він не знає. Ще одна особа, інструктувала їх що робити далі. Вони чекали покупця приблизно дві години. Коли приїхав покупець, зайшли до нотаріуса. Перед входом до нотаріуса їм роздали документи. Вже у нотаріуса він побачив, що документи містять неправдиві відомості, проте від підписання документів не відмовився, оскільки очікував на винагороду. Під час затримання ці документи було вилучено. У нотаріуса оформити документи не встигли, оскільки були затриманні відразу після приїзду покупця. ОСОБА_59 затримано не було, на даний час він з ним не спілкується. Обіцяні гроші він так і не отримав. Хто такі ОСОБА_60 та ПП «Сомас» він не знає. 
Також в судовому засіданні будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених у статті 353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання представник потерпілого Київської міської ради - ОСОБА_9 пояснив, що він працює головним спеціалістом у відділі судово-претензійної роботи Київської міської ради, яку визнано потерпілою, оскільки приміщення №8 по АДРЕСА_3 , перебувало у комунальній власності та вибуло із комунальної власності шляхом незаконного заволодіння. Йому відомо, що згідно реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаного приміщення на підставі договору купівлі-продажу стало ТОВ «Інтеріор-сервіс плюс», яку представляв ОСОБА_53 . Продавцем є ТОВ «Маккеф Прим». Відчуження відбулось у 2018 році. Приміщення №8 площею 291 кв.м. по АДРЕСА_3 коштує 11 млн. грн., проте Київська міська рада не укладала договорів купівлі-продажу цього приміщення. Вказав, що не знає які дії вчиняв обвинувачений ОСОБА_7 . Знає лише, що 3 особи вчиняли кримінальне правопорушення, їх ролі йому не відомі. 
Крім того, допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ТОВ «Юридична фірма «П.Р.С. І КОМПАНІЯ» ОСОБА_10 пояснив, що з єдиного державного реєстру судових рішень їм стало відомо про винесення Дарницьким районним судом м. Києва обвинувального вироку відносно ОСОБА_20 щодо факту заволодіння значною кількостю приміщень, певна частина яких належить на праві приватної власності ТОВ «Юридична фірма «П.Р.С. І КОМПАНІЯ». Окрім того, дізналися про розгляд схожого кримінального провадження цим судом, у зв`язку з чим просили визнати ТОВ «Юридична фірма «П.Р.С. І КОМПАНІЯ» потерпілим у ньому. Вважають, що як у вироку Дарницького районного суду м. Києва, так і у обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , який на розгляді у цьому суді, помилково зазначено, що власником групи нежитлових приміщень №1 загальною площею 289,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_6 є ОСББ «Медик 1». Повідомив, що з 07 липня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «П.Р.С. І КОМПАНІЯ» на праві власності володіє наступним нерухомим майном: нежитлове приміщення з №1 по №10 (група прим. № 120-А), загальною площею: 89,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, яке фактично отримане на підставі договору відступлення права вимоги від 28.09.2015р. укладеного між ТОВ «ЮФ «П.Р.С. І КОМПАНІЯ» та колишнім власником прав ТОВ "ВІСАК". Повідомив, що ОСББ «Медик 1» є неналежним потерпілим, оскільки ОСББ не може бути власником приміщень, а є лише формою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та балансоутримувачем приміщень загального користування та технічних приміщень. Також зазначив, що він ніколи раніше не бачив ні ОСОБА_20 , ні обвинуваченого ОСОБА_7 , жодного збитку даним кримінальним правопорушенням товариству, яке він представляє фактично не завдано. На даний час між ТОВ «Юридична фірма «П.Р.С. І КОМПАНІЯ» та ОСББ «Медик 1» тривають юридичні спори щодо встановлення права власності на приміщення, які були об`єктом посягання у даному кримінальному провадженні.
Представник ПП «Сомас» в особі ОСОБА_61 , яка є власником ПП «Сомас» зазначила суду, що вона є правонаступником та подавати заяву про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні не бажає.
Судом також неодноразово викликались інші потерпілі, які жодного разу не з`явились за викликом до суду, у зв`язку із чим на них у відповідності до ст. 325 КПК України судом було накладено грошове стягнення у зв`язку з чим вичерпано всі процесуальні можливості впливу для забезпечення явки до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. 
Здійснивши судовий розгляд вказаного кримінального провадження, виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 враховуючи наступне.
Так, стаття 190 КК України визначає шахрайство як «заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою». Ключовими ознаками складу шахрайства є: 1) об`єктивна сторона - протиправне отримання майна шляхом обману або зловживання довірою; 2) суб`єктивна сторона - прямий умисел і корислива мета винної особи привласнити це майно.
Відповідно до ч. 4 ст. 190 КК України шахрайством є заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові Пленуму № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» (п. 17) обман - це повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин, зловживання довірою - недобросовісне використання довіри потерпілого. Обман чи зловживання довірою при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Основна проблема полягає у встановленні наявності саме шахрайського умислу у діях особи. В ситуаціях, коли між сторонами існують договірні відносини (поставка товарів, надання послуг, позика, інвестиції тощо), дуже тонка межа відділяє звичайне невиконання договору від шахрайства. Верховний Суд неодноразово наголошував, що саме по собі існування цивільно-правового правочину між потерпілим і обвинуваченим не виключає кримінальної відповідальності за шахрайство, якщо буде доведено всі ознаки злочину. Водночас наявність договору, часткове виконання зобов`язань та інші атрибути добросовісної діяльності можуть свідчити на користь цивільно-правового характеру спору.
Водночас Цивільний кодекс України встановлює, що невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань тягне за собою цивільно-правову відповідальність (відшкодування збитків, неустойка, штрафні санкції), але не автоматично кримінальну. Кримінальна ж відповідальність настає лише за наявності всіх елементів складу злочину. Відповідно, сам по собі факт невиконання договору ще не означає факт шахрайства. У кожному випадку слід з`ясувати, чи був з самого початку злочинний умисел на заволодіння майном обманним шляхом, чи йдеться про добросовісні, але порушені зобов`язання.
Нормативну базу питання наявності ознак шахрайства доповнюють також позиції Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), які є частиною української правозастосовної практики. Зокрема, ЄСПЛ застерігає від свавільного тлумачення кримінального закону у господарських спорах: національні суди не повинні визнавати осіб винними у діях, які неможливо відрізнити від звичайної комерційної діяльності. Це розцінюється як порушення права на справедливий суд (ст.6 Конвенції), адже кримінальне переслідування у спорах, що мають цивільно-правовий характер, є непропорційним.
У постанові ККС ВС від 11 травня 2023 року (справа №757/60763/16-к) проведено детальний аналіз критеріїв розмежування шахрайства та цивільного правопорушення. Суд визначив, що слід враховувати дві групи ознак:
(1) елементи суб`єктивної сторони складу злочину: злочинна ціль (корислива мета, мета надання правомірного вигляду володінню відповідним чужим майном, яке набуте злочинним шляхом, відсутність ділової мети відповідного правочину тощо), а також спрямованість і момент формування умислу (зокрема, направленість умислу на викрадення майна);
(2) елементи об`єктивної сторони складу злочину: характеристика діяння та спосіб його вчинення (наприклад, вчинення дій, які спричинюють неможливість вирішення ситуації у цивільно-правовий спосіб (неможливість повернути майно, стягнути заборгованість тощо), здійснення діяння, яке явно відхиляється від усталеної ділової практики, використання повноважень всупереч інтересам організації чи всупереч їх призначенню тощо).
Так, у справі "Навальний та Офіцеров проти Росії" ЄСПЛ в рішенні від 23 лютого 2016 року зазначив, що суди визнали другого заявника винним у вчиненні дій, які не відрізнялися від звичайної комерційної посередницької діяльності, а першого заявника - у сприянні такій діяльності, тобто кримінальний закон було піддано свавільному і непередбачуваному тлумаченню на шкоду заявникам, що призвело до явно необґрунтованого результату судового розгляду.
ЄСПЛ дійшов висновку, що свавільне застосування національною владою кримінального закону призвело до визнання заявників винними у вчиненні дій, які було неможливо відрізнити від звичайної комерційної діяльності, чим було порушено положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Верховний Суд у складі Касаційного кримінального суду в останні роки сформував усталену практику щодо відмежування шахрайства від цивільно-правових деліктів. Ці підходи підтверджуються і актуальними рішеннями 2025 року. Зокрема, у постанові ВС від 11.09.2025 у справі №752/3924/23 суд вказав, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити та не виконати зобов`язання.
Розмежування злочину від цивільно-правової угоди необхідно здійснювати не за тим, як оформлені укладені між сторонами договори, а за тим, що стало результатом цієї договірної діяльності. Якщо одна сторона, приймаючи на себе зобов`язання, не має ніяких реальних можливостей і бажання їх виконувати, йдеться про шахрайство (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 755/10138/16-к).
Існування між обвинуваченим та потерпілим певних цивільно-правових відносин, які були закріплені в договорі, саме собою не виключає можливості кваліфікації діяння особи як шахрайства за наявності усіх необхідних елементів складу цього злочину. В окремих випадках такі відносини цілком можуть бути частиною реалізації умислу особи на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.
Принциповим у цьому питанні є встановлення і доведення поза розумним сумнівом тієї обставини, що особа, умисно, з корисливих мотивів заволодіваючи чужим майном або набуваючи права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, зокрема беручи на себе при цьому певні зобов`язання, одразу не мала наміру їх виконувати, використовуючи певні правовідносини як спосіб реалізації умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. Висновок про це може бути зроблений, у тому числі, виходячи із сукупності фактичних дій такої особи.
Необхідною і достатньою складовою підстави кримінальної відповідальності за шахрайство є усвідомлення суб`єктом злочину того факту, що предмет злочину є для нього чужим, що він заволодіває чужим майном за відсутності будь-якого дійсного чи уявлюваного права на нього. Вказівка в ст. 190 КК на вчинення шахрайства стосовно чужого майна, виходячи з органічного зв`язку між його об`єктивними ознаками, психічне ставлення до яких необхідно встановити за змістом цієї кримінально-правової норми, свідчить про те, що кримінальна відповідальність за шахрайство пов`язана, як правило, не з встановленням ознак конкретної особи, власності якої заподіяно шкоду, а з встановленням усвідомлення винним факту заволодіння майном, яке належить іншій особі (чужим для нього), з метою його безоплатного, безповоротного обернення на свою користь (чи третіх осіб) за відсутності законних підстав для того і збільшення внаслідок цього власних майнових фондів (чи третьої особи). 
Усвідомлення винуватим, кому саме належить чуже для нього майно та на яких підставах, чи заволодіває він майном, ввівши в оману (обманувши) власника предмета злочину чи іншу особу, у фактичному володінні якої перебуває предмет злочину, не є обов`язковим для встановлення ознак шахрайства, якщо не йдеться про врахування матеріального становища конкретного потерпілого за ч. 1 ст. 190 КК.
Крім того, стаття 190 КК України не вимагає, щоб особа, яка вводиться в оману при вчиненні шахрайства, і потерпілий від цього злочину (тобто той, кому заподіюється майнова шкода) збігались (постанова від 7 лютого 2019 року в справі № 489/4597/14-к).
Отже, відсутність хоча б одного зі складових елементів шахрайства, у тому числі об`єктивної чи суб`єктивної сторони, означає, що дії особи, поведінка якої оцінюється, можуть перебувати в іншій, ніж кримінальна, юридичній площині й свідчити про наявність цивільного спору (правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду зроблений у постанові від 16 листопада 2020 року в справі N 159/3357/18).
Так, в судовому засіданні стороною обвинувачення не було надано належних доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 обману (шахрайських дій), оскільки матеріали досудового розслідування, надані стороною обвинувачення, окрім того, що визнані судом неналежними доказами, взагалі не підтверджують умислу обвинуваченого на вчинення таких дій.
Саме по собі формальне визнання вини обвинуваченим у скоєнні інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень не може бути визначальним доказом його винуватості та покладене в основу обвинувального вироку, оскільки не підтверджене належними та допустимими доказами, не розкриває об`єктивної сторони діяння та не свідчить про наявність в останнього умислу на вчинення шахрайських дій.
При цьому суд не аналізує кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 та наявність в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закриттям в цій частині кримінального провадження під час судового розгляду до прийняття остаточного рішення у справі.
Також слід зазначити, що із обвинувального акта, наданого стороною обвинувачення до суду вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб у складі особа №1, особа № 2 та невстановленою досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження. При цьому, із реєстру матеріалів, долучених до обвинувального акту та із викладу обставин вчинення кримінальних правопорушень вбачаються прізвища осіб, які на думку сторони обвинувачення спільно з ОСОБА_7 вчинили зазначені в обвинувальному акті кримінальні правопорушення, що у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вирок, після набрання ним законної сили, матиме преюдиційне значення. 
Така преюдиція щодо винуватості особа №1, особа № 2 та іншої невстановленої особи у кримінальних правопорушеннях грубо порушить передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, зокрема засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, принципів верховенства права й законності, а також входить у колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів.
Процесуальне судочинство визначає правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
Натомість міжнародні стандарти у галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 лютого 2016 року у справі «Навальний і Офіцеров проти Росії» (Navalnyy and Ofitserov v Russia, заяви № 46632/13 і № 28671/14) підкреслив, що обставини, встановлені у провадженні, в якому не беруть участь інші обвинувачені, не повинні мати преюдиціальне значення для їх справ. Статус доказів, використаних в одній справі, повинен залишатися суто відносним, а їх сила обмежуватися даними конкретного провадження.
Відповідно до ст. 337 КПК України, суд зобов`язаний проводити судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту. 
З метою встановлення обставин справи судом неодноразово в судове засідання викликались потерпілі у кримінальному провадженні, визнані стороною обвинувачення. Проте, в жодне судове засідання представники потерпілих у кримінальному провадженні ОСББ «Медик 1», ПП «Сомас» та потерпілий ОСОБА_15 не з`явились та пояснень суду не надали. Суд вичерпав всі передбачені законодавством можливості їх виклику в судове засідання, їх явку не забезпечено і стороною обвинувачення. 
Окрім того, сторона обвинувачення не скористалася своїм процесуальним правом на заявлення клопотань про виклик свідків у судове засідання, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості безпосередньо дослідити їх показання та перевірити обґрунтованість версії органу досудового розслідування шляхом її підтвердження або спростування.
Суд наголошує увагу на тому, що не може перебирати на себе функцію обвинувача при розгляді кримінального провадження, а змушений керуватися виключно наданими сторонами кримінального провадження доказами, з огляду на принцип змагальності кримінального процесу. При цьому підтримання державного обвинувачення, шляхом спростування або підтвердження фактів, які безпосередньо сприймаються судом, належить до дискреційних повноважень сторони обвинувачення та захисту.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення. 
Доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.
На сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості поданих доказів.
При вирішенні питання про достатність встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК, що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Вказана позиція суду цілком узгоджується з правовою позицією, висловленою колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 19.05.2021 року у справі № 234/15877/16-к.
Так, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Крім того, є недопустимим обвинувальний ухил з боку суду при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого, що кореспондується з положеннями ст.62 Конституції України.
При цьому у ч. 2 ст. 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З огляду на це, при аналізі доказів у справах повинно досліджуватися питання, наслідки обґрунтовано висунуті обставини, які обумовили за версією обвинувачення факт вчинення злочину.
При розгляді даного кримінального провадження аналіз досліджених доказів переконав суд у тому, що жоден з доказів, запропонованих стороною обвинувачення, і досліджених та оцінених в судовому засіданні, як окремо, так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України та ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України. Так у діях обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено ні об`єктивної сторони шахрайства у виді протиправного отримання ним майна (нежитлових приміщень) чи права на нього шляхом обману чи зловживання довірою, ні суб`єктивної його сторони у виді прямого умислу обвинуваченого на таке заволодіння з корисливою метою його привласнити. Судом під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений не був знайомий з потерпілими у цьому кримінальному провадженні та особами - фігурантами справи, які на думку органу досудового розслідування попередньо змовилися для вчинення таких дій. Більш того, обвинувачений не обізнаний ні з місцем знаходження нерухомого майна, що є предметом заволодіння шляхом обману у цьому провадженні, ні з його площею, ні з реальними власниками такого майна. Не встановлено і будь яких зобов`язань обвинуваченого відносно такого майна. Суд вважає, що у вказаній справі у діянні обвинуваченого присутні ознаки суто цивільно - правових відносин у виді усної домовленості про отримання грошової винагороди за підписання вже складених та наданих йому іншими особами документів без умислу на реальне заволодіння будь-яким майном чи отримання права на нього, що виключає наявність в його діянні ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України та ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.
У зв`язку із чим виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019, зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України», «Авшар проти Туречини»). При цьому розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом кримінального провадження, крім того, що інкримінований злочин вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать «за» чи «проти» тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом кримінального провадження. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Проте прокурор не виконав свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, щодо доведення перед судом обвинувачення за допомогою достовірних доказів, не надав беззаперечних доказів щодо про вчинення кримінальних правопорушень та винуватості особи у вчиненні кримінальних правопорушень, щодо яких їй пред`явлено обвинувачення.
З огляду на викладене, жоден із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дав достатніх підстав стверджувати поза «розумним сумнівом» про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
В силу ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах та закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190 та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України. 
А тому, ОСОБА_7 у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.
Слідчими суддями Голосіївського районного суду м. Києва під час досудового розслідування було накладено арешти на речі та документи, вилучені під час досудового розслідування, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Проте, оскільки дане кримінальне провадження постановою від 02.04.2019 року виділено із кримінального провадження №12018100000000981 від 12.10.2018 року, розгляд якого триває, та у зв`язку із відсутністю клопотань учасників процесу з цих питань, суд не вирішує їх у цьому провадженні.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, не застосовано.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю наявності в його діяннях складу кримінальних правопорушень.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання. 

Суддя