Справа № 495/5436/25
провадження 2/216/3524/26

РІШЕННЯ
іменем України 
ЗАОЧНЕ
17 червня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Маланюка О.Я.
за участю секретаря судового засідання Агурейчевої А.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду із позовом, до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №103879279 та № 4360058, у розмірі 120500,00 грн., 2422,40 грн. - сплаченого судового збору та 25000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.08.2021 року та 24.08.2021 року між ТОВ "Мілоан", право вимоги від якого на підставі ланцюга факторингових договорів перейшло до позивача ТОВ "Коллект Центр", та відповідачем було укладено кредитні договори №103879279 та № 4360058 за якими відповідач отримав в кредит грошові кошти, відповідач належним чином свої кредитні зобов`язання не виконав, у нього утворилась заборгованість, у розмірі 120500,00 грн.
У судове засідання представник позивача ТОВ "Коллект Центр" не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не явився, хоч про місце, дату і час розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, повістку отримав згідно рекомендованого листа №R067189549005 10.06.2026р. Будь-яких заяв, клопотань чи відзиву на позов не подав.
22 травня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, наявність спору та невиконання зобов`язань відповідачем по двох кредитних договорах.
1) 23.08.2021 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 4360058 який підписаний відповідачем у електронній формі одноразовим цифровим ідентифікатором U12683(стор 30-38, 67), на таких умовах: сума кредиту – 5000,00 грн. (п. 1.2); строк кредитування - 30 днів з 23.08.2021р.(п. 1.3); термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22.09.2021р.(п.1.4); комісія за надання кредиту 1000 грн. (п.1.5.1); проценти за користування кредитом 2250 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (1.6); тип процентної ставки фіксована (п.1.7). Договір позичальником підписано одноразовим ідентифікатором U12683 (стор. 67).
На стор. 43 міститься інформація про погоджену ставку процентів 1,5% за кожен день користування.
Відповідно до довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 07.02.2025 року, підтверджується успішно проведений платіж 23.08.2021 року в сумі 5000 грн. на карту НОМЕР_1 . (стор.68).
Відповідно до розрахунку заборгованості первинного кредитора «ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 4360058, розмір заборгованості становить 23250,00 грн., яка складається із: 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17250,00 грн. - заборгованість за відсотками; 1000,00 грн. - заборгованість за комісією. (а.с. 69-71).
2) 24.08.2021 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 103879279 який підписаний відповідачем у електронній формі одноразовим цифровим ідентифікатором Z33532(стор 44-52, 72), на таких умовах: сума кредиту – 10000,00 грн. (п. 1.2); строк кредитування - 30 днів з 24.08.2021р.(п. 1.3); термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23.09.2021р.(п.1.4); комісія за надання кредиту 1000 грн. (п.1.5.1); проценти за користування кредитом 3000 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (1.6); тип процентної ставки фіксована (п.1.7). Договір позичальником підписано одноразовим ідентифікатором U12683 (стор. 72).
На стор. 57 міститься інформація про погоджену ставку процентів 1,00% за кожен день користування.
Відповідно до довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 19.09.2024 року, підтверджується успішно проведений платіж 24.08.2021 року в сумі 10000 грн. на карту НОМЕР_1 . (стор.73).
Відповідно до розрахунку заборгованості первинного кредитора «ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 103879279, розмір заборгованості становить 44000,00 грн., яка складається із: 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33000,00 грн. - заборгованість за відсотками; 1000,00 грн. - заборгованість за комісією. (а.с. 75-77).
30.11.2021 було укладено договір №30-11-65 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103879279. 
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №103879279. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №103879279. 
29.11.2021 було укладено договір №29-11-102 відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4360058. 
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4360058. 
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №4360058.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань перед позивачем ТОВ "Коллект Центр" за кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи, в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.
Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.
Первісним кредитором належним чином виконано свої зобов`язання за кредитними договорами, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 5000,00 та 10000,00 грн.
Перерахування коштів за кредитними договорами було здійснено безготівково, шляхом переказу на платіжну картку відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав.
Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленим з умовами кредитування, уклавши кредитні договори не виконує їх істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд доходить висновку, що з останнього на користь позивача слід стягнути 5000,00 грн. та 10000,00грн. заборгованості за тілом кредиту.
Що стосується стягнення відсотків за користування кредитом.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Суд звертає увагу що сторонами визначено п.1.4 Договорів терміни повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом та визначено строк кредитування 30 днів (п.1.3). Отже суд вважає здійснення нарахування відсотків поза межами строку кредитування таким що не узгоджується з нормами чинного законодавства.
Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та зазначену усталену правову позицію Верховного суду, в розрізі стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд зазначає за правильне здійснити перерахунок відсотків тільки в межах строку кредитування.
Отже, сума процентів, яка підлягає стягненню з Відповідача, за Договором № 4360058 визначається за ставкою 1,5% та за 30 днів становить 2250,00 грн. Сума процентів, яка підлягає стягненню з Відповідача, за Договором № 103879279 визначається за ставкою 1,0% та за 30 днів становить 3000,00 грн.
При цьому, що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми комісій по договорі №4360058 в розмірі 1000,00 грн. та по договорі №103879279 в сумі 1000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за управління кредиту.
Ураховуючи, що фінансова установа не зазначила та не надала доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення щодо встановлення комісії є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).
Таким чином, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже позов підлягає до часткового задоволення та стягненню підлягають суми за договором № 4360058: тіло кредиту в розмірі 5000,00 грн. та відсотки в розмірі 2250,00 грн.; за договором № 103879279: тіло кредиту в розмірі 10000,00 грн. та відсотки в розмірі 3000,00 грн.
Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (позов задоволено на 16,8%), то з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача ТОВ "Коллект Центр" слід стягнути 406,96 грн. сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 25000,00 грн надано: договір №01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, відповідно до якого адвокатське об`єднання «Лігал Асістанс» надає позивачу ТОВ "Коллект Центр" правничу допомогу; заявку на надання правничої допомоги № 66 від 02.06.2025 року, витяг з Акту № 11 від 30.06.2025 року, в яких визначено перелік наданих послуг та їх вартість на загальну суму 25000 грн.
Водночас, з огляду на те, що позов задоволено частково, а саме на 16,8%, із врахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4200,00 грн. витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного, ст. 509, 526, 536, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 279, 280, 282-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» суму заборгованості: 
-за договором кредиту № 4360058 від 23.08.2021р. у розмірі 7250,00грн. (сім тисяч двісті п`ятдесят гривень), з яких 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 2250,00 грн. - заборгованість за відсотками.
-за договором кредиту № 103879279 від 24.08.2021р. у розмірі 13000,00грн. (тринадцять тисяч гривень), з яких 10000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 3000,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 406,96 грн. (чотириста шість гривень 96 коп.) судового збору, 4200,00 грн. (чотири тисячі двісті гривень) витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ: 44276926, адреса: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ 01133;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення складено та підписано 17 червня 2026 року.

Суддя         О.Я.МАЛАНЮК