П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13814/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос Оксана Валентинівна 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
08 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Житомирській області податкове повідомлення-рішення від 17.03.2025 №0051682405 в частині застосування штрафу у сумі 706970,92 грн.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 21.10.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував прийняте Головним управлінням ДПС у Житомирській області податкове повідомлення-рішення від 17.03.2025 №0051682405 у розмірі 669170,74 грн. В іншій частині позову відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що проведеною перевіркою встановлено наступні порушення: п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ПКУ, а саме - ненадання документів, що підтверджують здійснення зовнішньоекономічних (експортних) операцій на виконання зовнішньоекономічного контракту від 19.02.2024 №6419022024-5 за період з 19.02.2024 по 31.01.2025; п.2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 №2473-Ш "Про валюту і валютні операції" (із змінами і доповненнями), а саме - при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 19.02.2024 №6419022024-5, укладеного з нерезидентом "UNITBUD" LLC (Польща), валютні кошти в сумі 33 700,00 євро станом на 31.01.2025 на поточні рахунки ФОП ОСОБА_1 не надійшли (кількість прострочених днів - 153).
За наслідками проведеної перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення: №0051682405 від 17.03.2025, яким нараховано пеню в сумі 706 970,92 грн. №0051692405 від 17.03.2025, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 1020,00 грн. у зв`язку із ненаданням документів до перевірки.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що посадовими особами ГУ ДПС у Житомирській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 та статті 82 глави 8 розділу ІІ та пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 19.02.2024 №6419022024-5 за період з 19.02.2024 по 31.01.2025.
За наслідками перевірки складено акт перевірки від 11.02.2025 №3333/06-30-24-05/ НОМЕР_1 ).
Проведеною перевіркою встановлено наступні порушення:
-п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ПКУ, а саме - ненадання документів, що підтверджують здійснення зовнішньоекономічних (експортних) операцій на виконання зовнішньоекономічного контракту від 19.02.2024 №6419022024-5 за період з 19.02.2024 по 31.01.2025.
- п.2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 №2473-Ш "Про валюту і валютні операції" (із змінами і доповненнями), а саме - при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 19.02.2024 №6419022024-5, укладеного з нерезидентом "UNITBUD" LLC (Польща), валютні кошти в сумі 33 700,00 євро станом на 31.01.2025 на поточні рахунки ФОП ОСОБА_1 не надійшли (кількість прострочених днів - 153).
За наслідками проведеної перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:
-№0051682405 від 17.03.2025, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 706 970,92 грн.
-№0051692405 від 17.03.2025, яким застосовано штрафну санкцію в сумі 1 020,00 грн. у зв`язку із ненаданням документів до перевірки.
В межах спірних правовідносин позивач оскаржує податкове повідомлення - рішення: №0051682405 від 17.03.2025, яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 706 970,92 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України "Про валюту і валютні операції".
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про валюту і валютні операції" відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
При цьому, приписами ст. 4 Закону України "Про валюту і валютні операції" визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.
Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених Законом України "Про валюту і валютні операції".
Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України "Про валюту і валютні операції" резиденти мають право придбавати валютні цінності за кордоном, здійснювати їх транскордонне переміщення та (або) транскордонний переказ з урахуванням обмежень, визначених цим Законом.
За змістом ч. 5 ст. 11 Закону України "Про валюту і валютні операції", Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами, а відповідно до ч.1 ст. 13 вказаного закону, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Положеннями ч. 2 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" визначено що, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
При цьому, положеннями ст. 44 Закону України "Про Національний банк України" визначено, що Національний банк України діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства, і до компетенції Національного банку України у сфері валютного регулювання та нагляду належать, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.
Відповідно до п. 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління Національного банку України №5 від 02.01.2019, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Однак, відповідно до п.14-2 постанови Національного банку України від 24.02.2022 року № 18 визначено, що на період запровадження воєнного стану граничні строки за операціями з експорту та імпорту товарів становить 180 календарних днів та застосовується до операцій здійснених з 05.04.2022.
Отже, 180-денний строк застосовується до операцій резидентів з експорту та імпорту товарів починаючи з 05.04.2022 .
Тож, якщо операція відбулася до 05.04.2022, то для закриття такої операції діє строк 365 календарних днів, а для операцій, які почалися з 05.04.2022 діє строк 180 днів.
Воєнний стан запроваджено на всій території України 24.02.2022.
Як встановлено усдом першої інстанції, спірним податковим повідомленням-рішенням №0051682405 від 17.03.2025 позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 706 970,92 грн. за 153 дні затримки.
У акті перевірки зазначено, що у періоді, що перевірявся, на виконання експортного контракту від 19.02.2024 №6419022024-5 ФОП ОСОБА_1 відповідно до оформлених митних декларацій відвантажив нерезиденту "UNITBUD" LLC (Польща) (адреса: st. Nowogrodzka 31, apt. 413, 00-511, Plac Warsawa, Polan) товар - конструкції будівельні збірні з деревини: - модульні конструкції, які складаються з двох модулів з ґанком та терасою в комплекті (тераси та ґанки частково в розібраному стані), модель MB-64, рік виготовлення 2024 (код товару - 9406100000) загальною фактурною вартістю 33 700,00 євро, що в еквіваленті становить 1 400 009,21 грн.
Проведеною перевіркою встановлено, що на кінець періоду що перевірявся (станом на 31.01.2025) за експортним контрактом від 19.02.2024 №6419022024-5, укладеним ФОП ОСОБА_1 з нерезидентом "UNITBUD" LLC (Польща), прострочена дебіторська заборгованість становить 33 700,00 євро.
Станом на 31.01.2025 кошти на поточні рахунки ФОП ОСОБА_1 не надійшли. Кількість прострочених днів - 153.
Тобто, сума незавершених розрахунків за операціями, а саме - за МД від 05.03.2024 №101020000/2024/008358, від 05.03.2024 №101020000/2024/008359 складає 33 700,00 євро, що в еквіваленті становить 1 400 009,21 грн., що є більшою ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України від 06.12.2016 361-IX "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
При цьому, позивач не заперечує факт порушення термінів розрахунку за зовнішьоекономічним договором. Доводи щодо протиправності спірного рішення ґрунтуються на неправильному нарахуванні розміру пені та зазначає, що прострочено сплату за договором не на 153 дні , а на 9 днів.
Як видно з матеріалі справи, на виконання умов контракту позивачем здійснено експортні операції, що підтверджується експортними митними деклараціями від 05.03.2024 №101020000/2024/008358 та №№101020000/2024/008359.
Отже, термін сплати за контрактом від 19.02.2024 №6419022024-5 закінчився 31.08.2024.
Як вказує відповідач, оскільки станом на 31.01.2025 кошти на поточні рахунки ФОП ОСОБА_1 не надійшли, за порушення термінів розрахунку на 153 дні нараховано пеню у розмірі 706 970,92 грн. (з 01.09.2024 по 31.01.2025).
Разом з тим, положеннями ч. 5 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", передбачено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Враховуючи, що несвоєчасно сплачена сума за контрактом становить 1 400 009,21 грн. з урахуванням 0,3 відсотка за кожен день прострочення, що вказаний відповідачем, незрозумілою є визначена відповідачем сума пені за таку кількість днів.
В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити суду розрахунок нарахованої пені у сумі 706970,92 грн. за 153 дні затримки, враховуючи, що за арифметичним розрахунком 1400009,21 грн.*0,3%=4200,02 грн.; 4200,02 грн.*153=642603,06 грн.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що неправильно нарахована відповідачем пеня вказує на протиправність спірного рішення та є підставою для його скасування в цій частині.
Як вірно зазначає суд першої інстанції, згідно матеріалів справи поставка товару за контрактом була здійснена 05.03.2024, тобто граничний термін оплати - 31.08.2024.
Разом з тим, згідно платіжної інструкції від 10.09.2024 та заключної виписки АП "Приватбанк" за період з 19.02.2024 по 07.02.2025, оплата за контрактом від "UNITBUD" LLC (Польща) в сумі 33 700,00 євро надійшла на рахунок позивача 10.09.2024.
З викладеного слідує, що кількість прострочених днів оплати за договором становить 9 днів, а не 153 .
Разом із тим, у постановах від 24.02.2020 у справі №440/4443/18, від 27.04.2022 у справі №420/13197/20 Верховний Суд вказав, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами ПК мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.
Також, Верховний Суд у постанові від 22.10.2024 у справі № 360/2196/20 зазначив, що право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежено поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та подавати докази на підтвердження таких заперечень, надається платникові як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу (на яких допускається подання учасником процесу нових доказів).
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що встановлені судом обставини та досліджені докази в сукупності свідчать про те, що відповідачем не доведено суду правомірність нарахованої спірним рішенням пеню у розмірі 706970,92 грн.
Вказане зумовлює висновок про невідповідність податкового повідомлення-рішення від 17.03.2025 №0051682405 критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України.
В той же час, як встановлено судом та не заперечується позивачем, кількість прострочених днів оплати за договором становить 9 днів, а відтак пеня за таку кількість днів затримки повинна була бути нарахована у розмірі 37800,18 грн. (1400009,21 грн.*0,3%=4200,02 грн.; 4200,02 грн.*9).
Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в частині нарахування пені на суму 669170,74 грн. (706970,92 грн.-37800,18 грн.). В іншій частині рішення є правомірним.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.