КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/22912/23 Головуючий у І інстанції Єросова І.Ю.
Провадження №22-ц/824/5120/2026  Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

29 квітня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Борисової О.В., Голуб С.А.,
за участі секретаря Кононової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києвавід 27 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя, 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року адвокат Котляр А.О., діючи в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із даним позовом, у якому просив встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період із серпня 2014 року по 01 грудня 2018 року, визнати спільним сумісним майно: 
- торговельну марку зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 10 лютого 2017 року;
- доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстроване 29.11.2014 року;
- доменне імені ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстроване 06.03.2017 року;
- веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5;
- транспортний засіб марки Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та поділити таке майно між сторонами. 
Крім того, адвокат просив стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
Уточнивши позовні вимоги в заяві від 20.07.2025 року, представник позивача просив суд поділити спільне сумісне майно, визнавши за ОСОБА_2  право власності на майно загальною вартістю 1 851 420,00 гривень, а саме:
- право інтелектуальної власності - торговельну марку зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 10 лютого 2017 року;
- право інтелектуальної власності - доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстроване 29.11.2014 року;
- право інтелектуальної власності - доменне імені ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстроване 06.03.2017 року;
- право інтелектуальної власності - веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5;
- транспортний засіб марки Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
У власності відповідача  ОСОБА_1 просив залишити транспортний засіб марки Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер НОМЕР_5 , вартість якого станом на 17.09.2024 року складає 2 102 000,00 грн.
Також просив стягнути з відповідача  ОСОБА_1 на користь позивача  ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 250 580 грн. 00 коп.
В обгрунтування позову зазначав, що з серпня 2014 року сторони почали проживати спільно без реєстрації шлюбу. На початку вересня 2016 року сторони утворили юридичну особу - ТОВ «БУКВИ.КОМ,@БУКВИ», основний вид діяльності - надання інформаційних послуг, реєстрація місцезнаходження - АДРЕСА_1 (адреса реєстрації місця проживання відповідача). Директором є позивач ОСОБА_2 , а особою, наділеною повноваженнями на представництво інтересів товариства без довіреності - відповідач ОСОБА_1 . Наприкінці вересня 2016 сторони подали заяву про реєстрацію торгівельної марки. У подальшому товариство отримало повідомлення про її реєстрацію. Крім того, сторони для продуктивної діяльності створили власний інтернет ресурс та зареєстрували доменні імена.
01.12.2018 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис №1385).
18.03.2019 на підставі договору №852640147, укладеного між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» та позивачем ОСОБА_2 , подружжям було придбано автомобіль Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Даний транспортний засіб зареєстрований на позивача ОСОБА_2 
19.07.2019 на підставі договору №0952611032, укладеного між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» та відповідачем ОСОБА_1 , подружжям було придбано автомобіль Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_7 , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Даний транспортний засіб зареєстрований на відповідача ОСОБА_1 
01.02.2023 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 , виданим Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис №15).
Посилаючись на викладені обставини, просив позов задовольнити.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року позов задоволено. У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2  право власності на:
- право інтелектуальної власності - торговельну марку зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 10 лютого 2017 року;
- право інтелектуальної власності - доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстроване 29.11.2014 року;
- право інтелектуальної власності - доменне імені ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстроване 06.03.2017 року;
- право інтелектуальної власності - веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5;
- транспортний засіб марки Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  грошову компенсацію у розмірі 250 580 грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  судовий збір у розмірі 13 420 грн 00 коп.
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року задоволено заяву представника позивача - адвоката Котляра А.О. про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  судові витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 149 941 грн 44 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції по суті спору, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині поділу майна подружжя, а саме визнання за позивачем ОСОБА_2  праваінтелектуальної власності - торговельну марку, зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 10 лютого 2017 року; праваінтелектуальної власності - доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване 29.11.2014 року; праваінтелектуальної власності - доменне імені ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване 06.03.2017 року; права інтелектуальної власності - веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5. В цій частині просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у вказаній частині. Рішення суду першої інстанції в частині поділу між сторонами транспортних засобів просить залишити без змін.
В доводах апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначає, що подані позивачем докази, долучені до матеріалів справи: фотокартки на 6 аркушах, копія виписки з ЄДРПОУ, копія протоколу загальних зборів, копії квитків на літак, а також допитані в судовому засіданні свідки, не доводять факт проживання сторін однією сім'єю.
Таким чином, вважає, що позивачем не доведено факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов'язків, оскільки будь-які належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин в матеріалах справи відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_3 - адвокат Котляр А.С. заперечує проти доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що судом першої інстанції були правильно встановлені фактичні обставини, які свідчили про спільне проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача та відповідача в період з серпня 2014 по 01 грудня 2018 року, оскільки такі обставини були підтверджені належними і допустимими доказами, які в своїй сукупності достовірно підтверджували тривале спільне проживання позивачки з відповідачем за певною адресою місця проживання; наявністю у позивача та відповідача спільних інтересів, спільного бізнесу; проведенні спільного відпочинку; наявністю взаємних прав і обов`язків, спільного бюджету та його розподілу за взаємною згодою, з урахуванням потреб сторін; ведення спільного господарства та прийняття важливих для сім`ї рішень на принципах рівності; відкритістю їх взаємовідносин для інших осіб і суспільства в цілому; не перебування позивача та відповідача в іншому шлюбі, з подальшим укладенням між ними офіційного шлюбу.
У судовому засіданні представник  ОСОБА_1 - адвокат Решнюк А.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Котляр А.О. у судовому засіданні в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, посилаючись на доводи, викладені у відзиві.
Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2018 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис №1385).
18.03.2019 на підставі договору №852640147, укладеного між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» та позивачем ОСОБА_2 , подружжям було придбано автомобіль Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Даний транспортний засіб зареєстрований на позивача ОСОБА_2 
19.07.2019 на підставі договору №0952611032, укладеного між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» та відповідачем ОСОБА_1 , подружжям було придбано автомобіль Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_7 , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Даний транспортний засіб зареєстрований на відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до звіту про оцінку ринкової вартості автомобіля Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер НОМЕР_5 , вартість останнього становить 1 670 000 грн 00 коп., вартість автомобіля Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 2 102 000 грн 00 коп.
01.02.2023 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 , виданим Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис №15).
Встановлено також, що на початку вересня 2016 року сторони з метою ведення спільного бізнесу та отримання прибутку створили юридичну особу - ТОВ «БУКВИ.КОМ,@БУКВИ», основний вид діяльності - надання інформаційних послуг, реєстрація місцезнаходження - АДРЕСА_1 (адреса реєстрації місця проживання відповідача  ОСОБА_4 ). Розмір участі позивача та відповідача у статуному фонді товариства визначений в рівних частках (по 50 відсотків), що становило в грошовому виразі 2500,00 гривень вкладу кожного в статутному капіталі цього товариства.
Директором є позивач ОСОБА_2 , а особою, наділеною повноваженнями на представництво інтересів товариства без довіреності - відповідач ОСОБА_1 . 
Крім того, наприкінці вересня 2016 року була подана заявка про реєстрацію торгівельної маркиз зображенням назви їх інформаційного агентства, створеним логотипом.
07.10.2016 року з Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності (надалі - Укрпатент) було отримано повідомлення про те, що датою реєстрації торговельної марки №v2016 20801, яка встановлена датою одержання матеріалів заявки про реєстрацію торговельної марки є дата 22.09.2016 року.
У подальшому було отримано свідоцтво на Знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 . Згідно з даними Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки, власником свідоцтва України « НОМЕР_1 на торговельну марку є ОСОБА_1 , дата подання заявки 22.09.2016 року, дата реєстрації торговельної марки - 10.02.2017 року.
Крім того, сторони для продуктивної діяльності в сфері надання інформаційних послуг створили власний інтернет ресурс та зареєстрували доменні імена: 29.11.2014 року - доменне ім'я ІНФОРМАЦІЯ_4; 06.03.2017 року - доменне ім'я ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується відповіддю офіційного реєстратора доменних імен в зоні UA - ПП «ФРІХОСТ» від 16.11.2023 року. 
Як вбачається з висновку експертів Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністрества юстиції України №815/1-2/24 від 24.04.2025року, ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - торговельної марки зареєстрованої згідно зі свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 10.02.2017 станом на 24.04.2025 складає 1 083 грн 00 коп.; ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованого 29.11.2014 року станом на 24.04.2025 складає 13 403 грн 00 коп.; ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстроване 06.03.2017 року станом на 24.04.2025 складає 42 182 грн 00 коп.; ринкова вартість майнових прав об`єкта права інтелектуальної власності - веб-сайту, доступ до якого здійснюється через доменні імена ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 станом на 24.04.2025 складає 187 752 грн 00 коп.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами факт спільного проживання разом з ОСОБА_1 однією сім`єю у період з серпня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Районний суд надав відповідну правову оцінку поданим сторонами доказам: спільним фотознімкамподружжя, авіаквиткам про спільні подорожі у 2016 та 2017 роках, установчим документами ТОВ «Буква» про спільне ведення бізнесу,  а також показанням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у їх сукупності та вважав доведеним факт спільного проживання позивачки та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу у зазначений період часу, а відповідач цього не спростував.
Установивши, що у період проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а подальшому перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, набули у власність об`єкти права інтелектуальної власності - торговельну марку зареєстровану згідно свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 10 лютого 2017 року; доменне ім`я ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстроване 29.11.2014 року; доменне ім'яbukvy.ua зареєстроване 06.03.2017 року; веб-сайт, доступ до якого здійснюється через доменні імена ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5., а також транспортні засоби: Mercedes-Benz E 200, загальний легковий - загальний купе - В, білого кольору, рік випуску 2018, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1991, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та Mercedes-AMG GLE 43 4MATIC Coupe, загальний легковий - загальний універсал - В, рік випуску 2019, номер кузова НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2996, реєстраційний номер НОМЕР_5 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що таке майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, а тому позивачка має право на частину такого майна, вартість якої відповідає розміру її частки, оскільки відповідач не спростував презумпцію спільності майна.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині поділу майна подружжя, а саме визнання за позивачем ОСОБА_2  права власності на об`єкти інтелектуальної власності: торговельну марку, доменні імена та веб-сайт. Зокрема, скаржник вважає, що позивачем не було доведено належними доказами факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов'язків у зазначений позивачем період до реєстрації шлюбу.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).
Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя (стаття 74 СК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (частини третя та четверта статті 368 ЦК України).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, дослідивши подані позивачкою письмові докази, взяв до уваги також покази свідків.
Зокрема, факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з серпня 2015 року за адресою АДРЕСА_2 підтвердив свідок ОСОБА_5 , який пояснив, що знає позивача та відповідача з 2015 року, здавав їм квартиру в оренду влітку 2015 року. Спочатку показував їм квартиру, вони разом приїжджали подивитися квартиру та потім на підписання договору оренди. Сприймав їх як сімейну пару. В подальшому регулярно кожен місяць чи два він приїжджав у квартиру зняти показники лічильників, перевірити, чи все добре, для отримання орендної плати. Про зустрічі домовлялись по телефону з ОСОБА_7 . Вони чесно та добросовісно сплачували за оренду житла, комунальні послуги, підтримували житлове приміщення у задовільному стані. З 2020 року, коли почався карантин, оренду оплачував ОСОБА_8 на картку і спілкування відбувалось тільки по телефону. У 2022 році ОСОБА_8 подзвонив і повідомив, що з ОСОБА_7 він більше не проживає. 
Свідок ОСОБА_6 зазначив, що знає  ОСОБА_7 з 2013 року, а ОСОБА_8 з 2014 року. З ОСОБА_8 їх познайомила ОСОБА_7 , представила його як бойфренда. Відносини були близькі, дружні, вони (свідок зі своєю дівчиною і сторони) разом проводили час, їздили на відпочинки. Зустрічались в 2014-2015 роках зі сторонами часто, раз в місяць, з 2016 року зустрічались трошки рідше, раз в два місяці. Було багато спільних тем для спілкування. Знає, що сторони проживали разом на Печерську , на АДРЕСА_3 . У 2016 році вони разом організовували відпочинок в Тайланді і їздили парами. Сторони поводили себе як подружжя, жили одним життям, одними планами, разом заснували свою медіа агенцію, створили сайт, працювали як команда, хтось відповідав за творчість, хтось за організацію. Бізнес йшов добре, подружжя часто подорожувало, купувало нерухомість. У 2022 році вони розійшлися.
У свою чергу, свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що знайомий зі сторонами з 2016 року, а з відповідачем активно почали спілкуватися з 2020 року. Зазначив, що мав зі сторонами робочі стосунки, працював на їх бізнес, відповідач у ході спілкування з ним ніколи не заперечував той факт, що проживає спільно з ОСОБА_2 однією сім`єю, а бізнес є сімейним. Знає зі слів ОСОБА_8 , що вони разом збирали гроші на квартиру, однак вирішили їх інвестували разом в цей бізнес ТОВ «Букви». Наприкінці 2022 року у відповідача змінилося ставлення до бізнесу, пара розійшлася та відповідач наполягав, аби ОСОБА_7 залишила пост директора товариства. Також додав, що відповідач завжди активно публікував у соціальних мережах фотознімки із ОСОБА_7 , зокрема, й зі спільних подорожей, пара мала спільну домашню тваринку - котика, а пізніше завели собаку. Всі питання на роботі подружжя вирішувало спільно, ОСОБА_7 фактично відповідала за юридичну та формальну частину роботи, а ОСОБА_8 займався питанням реклами, медіа тощо. В особистому спілкуванні ОСОБА_8 позиціонував ОСОБА_7 як свою дружину, без якої йому було б важко вести господарство та побут.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу приписів ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожен доказ повинен відповідати законодавчо закріпленим вимогам, а саме - бути належними, допустимими, достатніми та достовірними.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У свою чергу, в силу вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наведене являє собою критерій допустимості наданих стороною доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Приписами ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази: фотознімки, на яких зображені сторони справи, зроблені у період із серпня 2014 року по жовтень 2018 року (т. 1 а.с. 40-46), копії авіаквитків на ім`я сторін(т. 1 а.с. 47-49), статутні документи ТОВ «БУКВИ.КОМ@БУКВИ», а також покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , правильно вважав їх належними, достатніми, достовірними та такими, що підтверджують факт проживання сторін однією сім'єю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, розвиток спільного бізнесу, в період з серпня 2014 року до дня реєстрації шлюбу.
Суд першої інстанції також встановив, що проживаючи з 2014 року однією сім'єю, сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі з іншими особами.
Районний суд надав правильну оцінку твердженням представника відповідача - адвоката Решнюка А.В. про те, що покази свідків та долучені до позову фотознімки не є достатніми доказами для встановлення факту спільного проживання сторін та звернув увагу, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. У даному випадку позивачем та її представником надано суду низку доказів, зокрема, й відомості про спільну діяльність сторін (ТОВ «Буква»), спільні подорожі, спільне придбання у власність транспортних засобів, які поза розумним сумнівом свідчать про те, що дійсно позивач та відповідач тривалий час спільно проживали, мали намір офіційно оформити свої подружні відносини (що і зробили 01.12.2018), мали спільний бюджет, який витрачали на подружнє життя та спільне ведення бізнесу, купували рухоме майно, спільно вели господарство.
Крім того, суд взяв до уваги ту обставину, що фактично відповідач не заперечував висловлені свідками обставини (зокрема, щодо спільного фактичного проживання по АДРЕСА_4 у період з 2015 року), не надав докази на підтвердження протилежного, доводів позивачки про факт спільного проживання однією сім'єю як подружжя з серпня 2014 року не спростував.
Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Посилання заявника на не урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі №303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі №204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі №694/1540/20 є безпідставними, оскільки висновки у цих справах та у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Отже, доводи апеляційної скарги колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд скаржника, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження.
Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухваленнята може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 15 травня 2026 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Борисова О.В.

Голуб С.А.