Справа № 161/5512/26  Провадження №33/802/378/26 	Головуючий у 1 інстанції:Рудська С. М. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань – Зубрицької А.М., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Винту Є.Ю. ( в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника Винту Є.Ю., подану в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Стягнуто із ОСОБА_1 у дохід держави 665 грн 60 коп судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він повторно протягом року, 09 березня 2026 року о 10 год 58 хв, на вул. Лісовій, у с. Гаразджа, Луцького району, Волинської області керував транспортним засобом марки «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, захисник Винту Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати як незаконну та необґрунтовану через істотне порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування усіх обставин справи, а також провокативний характер дій поліцейських. Звертає увагу апеляційного суду на те, що суддя першої інстанції не вжив процесуальних заходів для установлення об`єктивної істини у даній справі, зокрема факт керування автомобілем іншою особою до моменту його зупинки на блокпості, а також прямого примусу (провокацію) зі сторони працівників поліції, які змусили ОСОБА_1 сісти за кермо автомобіля, попри його застереження про позбавлення його права керування транспортними засобами. Стверджує, що саме поліцейські наполягли на переміщенні його автомобіля, тоді як безперервний відеозапис з нагрудної камери поліцейських та відео реєстратора службового автомобіля патрульної поліції, у матеріалах справи, відсутні. 
Покликаючись на викладене, просить постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2026 року скасувати, а провадження по даній справі стосовно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Дослідивши матеріали даної справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Винту Є.Ю., доходжу такого висновку. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП, частина 2 якої передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. 
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так сам факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 610221 від 09 березня 2026 року, за змістом якого перший повторно протягом року керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, з використанням спеціального технічного засобу «AlcotestDrager 6820»; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені у нього в ході огляду ознаки такого стану: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «AlcotestDrager 6820» із результатом – 1, 73‰, із яким він погодився, що стверджується його особистим підписом у графі - «підпис особи, що тестують»; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 березня 2026 року, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 , як водія, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.
Повторність вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП стверджується постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2025 року, яка набрала законної сили про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також даними довідки інспектора САП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Тетяни ЛІТВІНЦОВОІ, згідно яких ОСОБА_1 присуджений йому суддею штраф – сплачено. 
Законність зупинки транспортного засобу вказана у рапорті поліцейського та визначена п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, також проведений поліцейським, у відповідності до положень Інструкції, якими визначено порядок його проведення.
Стверджуючи про незаконність постанови судді першої інстанції, захисник Тріфонова О.І. вказує про провокативний характер дій поліцейських які, як він вважає, спонукали першого до вчинення даного адміністративного правопорушення. 
Однак, такі його доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції, і їм була надана належна правова оцінка. 
У відповідності до практики ЄСПЛ, яка у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, провокація має місце при обов`язковій наявності таких критеріїв: - активні дії правоохоронних органів; - з їх боку має місце спонукання особи до вчинення злочину; - злочин не був би скоєним без втручання правоохоронних органів. 
Як слушно зазначено суддею та стверджується безпосередньо дослідженим ним наявними у даній справі відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського та відеореєстратора із службового автомобіля поліцейських, такими відеозаписами зафіксовано рух на проїзній частині дороги автомобіля марки «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 , його переслідування та зупинка працівниками поліції. Із цих відео також чітко видно, що після зупинки автомобіля із нього, зі сторони водія, виходить ОСОБА_1 , і будь-які інші особи – пасажири, у ньому відсутні. 
На відео останній говорить те, що його спонукали до вчинення даного правопорушення поліцейські, які сказали від`їхати, після чого, самі ж його зупинили. 
У апеляційній скарзі захисник також вказує про попереднє керування автомобілем іншою особою - ОСОБА_2 , який безпідставно не був допитаний судом у якості свідка. 
Однак, така версія події вчиненого є достатньо нелогічною та суперечливою, оскільки незрозуміло, чому ОСОБА_2 , який попередньо керував даним транспортним засобом, зважаючи на місце – проїзну частину, відсутність населеного пункту, його взагалі залишив. Незрозуміло, куди ОСОБА_1 , як він сам стверджує, за вказівкою поліцейських, мав відігнати автомобіль, оскільки попереду була лише дорога. Про факт позбавлення його права керування транспортними засобами, повідомив поліцейським лише після того, як вони поцікавились наявністю у нього документів, у тому числі, посвідчення водія, а зупинився не добровільно, а фактично на вимогу поліцейських. На місці зупинки, про те, що попередньо даним автомобілем керувала інша особа, зокрема ОСОБА_2 , нікому не повідомляв. 
Усе наведене вище у своїй сукупності та взаємозв’язку, об`єктивно спростовує версію перебігу події вчиненого озвучену як ОСОБА_1 , так і його захисником - адвокатом Винту Є.Ю. стосовно провокативного характеру дій поліцейських. 
Наявні у матеріалах справи відеозаписи відображають увесь перебіг події вчинення даного правопорушення, дають можливість достатньо повно відслідкувати усю хронологію вчиненого, тому цілком підставно взяті до уваги судом, як належні та допустимі докази його вини. 
У контексті доведеності вини особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, у зазначеному випадку, окрему увагу заслуговує і поведінка першого, який погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, із його результатом - 1, 73‰ погодився, у найближчий заклад охорони здоров’я їхати, відмовився. 
З огляду на викладене, погоджуюсь із висновком судді першої інстанції про те, що такий результат засвідчує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп’яніння під час керування ним транспортним засобом повторно протягом року та підтверджує законність постанови судді першої інстанції, згідно якої останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин, надано не було, тому подана захисником Винту Є.Ю .апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Винту Є.Ю., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2026 року стосовно нього – без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: