Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/571/26
Провадження №2/338/736/26
18 травня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: судді Битківського Л.М.
з участю секретаря Микитюк Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу.
Заявлені вимоги мотивував тим, що 08 листопада 1986 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконкомі Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області, атовий запис №35. У шлюбі народжено четверо дітей, троє з яких є повнолітніми. Наймолодша дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється неповнолітньою та проживає разом з ними. За час шлюбу через розбіжності у поглядах на сім`ю, взаємні обов`язки подружжя, а також через побутові проблеми втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, емоційну прив`язаність. Кожен живе своїми інтересами. Між ними втрачено довіру та відчуття спільного майбутнього. Попри те, що тривалий час намагались змінити відносини і зберегти шлюб, налагодити стосунки не вдалось. Шлюб фактично існує лише формально та втратив своє реальне значення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлений позов підтримав з викладених вище підстав. Вказав, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, примирення вважає неможливим, просив шлюб розірванти. 
В судовому засіданні ОСОБА_2 заявлений позов визнала. Пояснила, що шлюбні взаємини протягом останніх років не складаються. Через відсутність взаєморозуміння та погані стосункифактично живуть як чужі люди. Спроби примиритись є марними, намагання налагодити стосунки закінчуються безрезультатно. Вона втратила роботу та можливість забезпечувати себе та допомагати дітям, тому вирішила виїхати закордон на заробітки, однак позивач проти цього, попри те, що самостійно через наявність інвалідності не може забезпечити потреби сім`ї. На цьому ґрунті у них постійно виникають сварки та непорозуміння. Тому вона погоджується на те, щоб припинити формальні взаємини, розірвати шлюб і бути вільною у прийнятті рішень, які стосуються її інтересів. Просила шлюб розірвати. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, подані у розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що заявлений позов слід задовольнити.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 08 листопада 1986 року. Мають четверо спільних дітей, з яких одна неповнолітня, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спорів з приводу утримання дитини, визначення її місця проживання між сторонами немає. 
Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, про що вони заявили в ході судового розгляду. Стосунки, які склались та існують між подружжям, свідчать про те, що шлюб носить формальний характер, жодна зі сторін не бажає продовження стосунків. За таких обставин шлюб слід розірвати. 
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати слід покласти на відповідачку. 
На підставі викладеного, ст.ст. 104; 110; 112; 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:

Позов задовольнити. 
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 08 листопада 1986 року у виконкомі Солотвинської селищної ради Богородчанського району Івано-Франківської області, атовий запис №35 
Стягнути з ОСОБА_2 1331,20 грн. судового збору на користь держави. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.М. Битківський