Справа № 569/26572/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.
секретар судового засідання Баланович М.В.
за участю представника відповідача Тащі М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ТзОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895224634 від 29.04.2021, у розмірі 66081,61 грн., судових витрат по справі по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що 29.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір №895224634 на суму 22000 грн.
Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором від 29.04.2021, становить – 66081,61 грн., яка складається з наступного: 14772,10 грн. - заборгованість по кредиту; 51309,51 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Відповідно до укладених договорів факторингу та реєстрів боржників за договорами факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на зальну суму 66081,61 грн.
Ухвалою суду від 09.12.2025 відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 11.03.2026 Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.01.2026 року, ухвалене у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу до розгляду, з викликом сторін.
26.03.2026 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, я якому зазначає, що сума заборгованості по відсотках нарахована з порушенням вимог закону, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто в розумінні вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України заборгованість відповідача за період з 29.04.2021 року по 29.05.2021 року включно 30 днів. Відповідачем було здійснено 2 оплати по кредиту первиному кредитору, а саме: - 30.05.2021 року - 8800 грн;- 29.06.2021 року - 3768 грн, тобто загальна сума сплачених коштів складає 12568 грн з яких 7227,90 грн було враховано кредитором в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту, 5340,10 грн - сплата по відсодках. Заборгованість за процентами складає 5879.9 грн (11220 грн - 5340,10 грн). Сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) складає 14772, 10 грн (22000 грн - 7227,90 грн). Позовні вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, є необґрунтованими, а отже - не підлягають задоволенню. Позивачем не надано належним та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права вимоги. Позивачем не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості. А також заперечує щодо витрат на правничу допомогу.
У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що право вимоги перейшло від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку, а отже, право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ Таліон Плюс 20 липня 2021 року, тобто після укладання кредитного договору №895224634 від 29.04.2021 року. АТ КБ "ПриватБанк" надано виписку, якою підтверджено зарахування коштів в сумі 22000 грн за кредитним договором. Нарахування відсотків здійснювалося в межах погоджених умов кредитного договору.
У судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без його участі, позовні вимоги він підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію стосовно позову, висловлену у відзиві на позовну заяву, зазначив що позовні вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, є необґрунтованими, а отже - не підлягають задоволенню..
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір №895224634 на суму 22000 грн.
Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8K47S.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
29.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000 грн. на його банківську карту зазначену відповідачем у заявці. Дане підтверджується платіжним дорученням долученим до матеріалів справи.
Зарахування коштів на карту відповідача також підтверджується витребуваною на ухвалу суду інформацією з АТ КБ «Приватбанк» , яка надійшла до суду 19.01.2026 та інформацією про рух коштів.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01.
ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткові угоди, які в свою чергу продивжили строк дії договору.
Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Тобто предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №149 від 31.08.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.
04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 66081,61 грн.
Первісний кредитом, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язаннямаєвиконуватисяналежним чином відповідно доумовдоговорута вимогцьогокодексу,іншихактівцивільного законодавства,аза відсутності такихумов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.611 ЦК України,у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За положеннями п.1 ч.1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наявні у справі докази підтверджують укладення між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 29 квітня 2021 року договору № 895224634 та отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 22000 грн. Відповідачем було частково здійснено оплати по кредиту первиному кредитору, а саме: 30.05.2021 року - 8800 грн; 29.06.2021 року - 3768 грн, тобто загальна сума сплачених коштів складає 12568 грн.
Перехід права вимоги за спірним кредитним договором від первісного кредитора до позивача підтверджується наявними у справі доказами.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01.
ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткові угоди, які в свою чергу продивжили строк дії договору.
Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Тобто предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №149 від 31.08.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.
04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 66081,61 грн.
Отже, на момент набуття кредитором права вимоги до боржника за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року договір факторингу був чинний і ним відчужувалося існуюче право вимоги до відповідача, тому доводи представника відповідача про відсутність факту переходу права вимоги до відповідача до ТОВ "Юніт капітал" не заслуговують на увагу.
Договори факторингу, які підтверджують перехід права вимоги у спірних правовідносинах до позивача, у встановленому порядку недійсними не визнані, презумпція їх правомірності не спростована, а отже, позивач належним чином набув право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
Щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з відповідача, суд зазначає таке.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21), стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.
У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 цього Кодексу.
Згідно із ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 10 квітня 2021 року сума кредиту зазначена 22000 грн, строк кредиту - 30 днів.
В графіку платежів загальна вартість кредиту складає 23386,00 грн та включає в себе витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом 1386,00 грн та суму (тіло) кредиту в розмірі 22000 грн. Нового графіку платежів, як це передбачено п.1.10 кредитного договору позивачем не надано.
З огляду на вказане, умови договору належить розтлумачити на користь споживача. А тому, 
позовні вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих поза межами строку кредитування (30 днів), є необґрунтованими.
Відповідачем було частково здійснено оплати по кредиту первиному кредитору, а саме: 30.05.2021 року - 8800 грн (7227 грн тіла кредиту та 1573 грн процентів); 29.06.2021 року - 3768 грн (0,90 грн тіла кредиту та 3767,10 грн процентів), тобто загальна сума сплачених коштів складає 12568 грн, про що свідчить розрахунок суми заборгованості наданий позивачем. Відповідачем сплачено процентів за користування кредитом 1386,00 грн, решту сплаченої відповідачем суми 11182 грн слід зарахувати на погашення тіла кредиту. З розрахунку заборгованості слідує, що відповідачем не було повернуто тіло кредиту в розмірі 10818 грн, з врахуванням сплаченої суми (22000 грн - 11182 грн).
Відповідно, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 396,56 грн.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000 грн. 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Оскільки позов суд задовольняє частково, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1145,94 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором №895224634 від 29.04.2021, у розмірі 10818 (десять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати у розмірі 1542(одна тисяча п"ятсот сорок дві) грн. 50 коп.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», 01024, м.Київ, вул..Рогнідинська буд.4 літ.А, оф.10, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складене 14 травня 2026 року.

Суддя І.О.Гордійчук