ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1151/26
18 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасії Володимирівни, Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника звернулася до суду з позовом (з урахуванням нової редакції позовної заяви) до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасії Володимирівни (далі – Державний реєстратор, відповідач 1), Тернопільської міської ради (далі – відповідач 2), в якому просить: визнати протиправними і скасувати рішення Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Тернопільської області Анастасії Мартиняк від 15.10.2025 за №81341989 про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою від 27.08.2025 та зобов`язати повторно провести розгляд заяви ОСОБА_1 від 27.08.2025 за реєстраційним номером 68593643.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 27.08.2025 звернулася до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради із заявою за реєстраційним №68593643 щодо реєстрації права власності на отриманий у спадщину від померлої матері житловий будинок з прибудовами, що знаходиться в селі Львове Бериславського району Херсонської області. 15.10.2025 Державним реєстратором прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за №81341989 за заявою від 27.08.2025 посилаючись на те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: згідно інформації, наданої бюро технічної інвентаризації, право власності на даний об`єкт нерухомого майна не було зареєстровано станом на 31.12.2012.
Представник позивача не погоджується з таким рішенням відповідача 1 та зазначає, що з огляду на надане свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.1988, реєстровий номер 418 спадкової справи №73/88, яке було зареєстровано в книзі Львовської сільської ради за №4, особовий рахунок №158, а також на наявність технічного паспорту від 30.05.2025 Комунального підприємства “Херсонське бюро технічної інвентаризації” Херсонської обласної ради станом на 05.09.1988, ідентифікатор об`єкта нерухомого майна: 01.3316352.4679067.20250616.26.0000.02, інвентарна справа №6 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Херсонська область, Бериславський район, село Львове, вулиця Магістральна, 10, - право власності було встановлено.
Вважає, що позивач надала достатні та належні документи для реєстрації права власності, а Державний реєстратор протиправно відмовила в реєстрації з мотивів, які вказані у спірному рішенні.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 
30.03.2026 до суду надійшов відзив Державного реєстратора на позовну заяву. Цей відповідач позов не визнає та зазначає, що нею здійснені (сформовані) всі необхідні пошуки, а саме: пошук заяв в базі даних про реєстрацію заяв та запитів; відомості за результатом пошуку інформації (за об`єктом); відомості за результатом пошуку інформації (за суб`єктом). Згідно отриманих відомостей з Державного реєстру прав, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, не було виявлено жодної інформації про право власності позивача на житловий будинок, що розташований за адресою: Херсонська область, Бериславський район, село Львове, вулиця Магістральна, 10. Також належним чином було перевірено документи, які подавались для державної реєстрації прав на відповідність вимогам законодавства, комплектність, зміст та форма яких відповідали вимогам законодавства у сфері державної реєстрації. 
Ще вказує, що 03.09.2025, розглянувши заяву №68593643 про державну реєстрацію права власності, було прийнято рішення за №80653625 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та було надіслано електронний запит в Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради. 18.09.2025 було отримана відповідь на запит про те, що у Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради згідно із даними реєстрових книг Бюро щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна наявна наступна інформація: в інвентарній справі в наявності тільки технічна документація. Інформація про право власності, станом на 31.12.2012, в архівах БТІ - відсутня. 
З огляду на те, що дані відомості є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, зокрема подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, вважає дії та рішення, які оскаржуються, законними і такими, що відповідають чинному законодавству у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень
Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.35-37).
У відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією Державного реєстратора та зазначає, що остання не вказує, чи робився нею запит для належного розгляду поданої позивачем заяви в село Львове Бериславського району Херсонської області з метою отримання виписки із погосподарської книги тощо. На зворотній стороні свідоцтва про право на спадщину за законом міститься відмітка (завірена підписом та печаткою) про те, що здійснено реєстрацію в колгоспній книзі Львовської сільської ради №4 особовий рахунок №158. Вважає, що вище вказаний запис був достатнім для дотримання норми статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), а у випадку якщо ні, - не існувало жодних обмежень у зверненні з запитом на підтвердження або отримання саме виписки з погосподарської книги.
Тернопільська міська рада відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) до суду не подала, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 27.08.2025 звернулася до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з заявою було подано, зокрема, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна – будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (дублікат станом на 05.09.1988), створений Комунальним підприємством «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва від 16.06.2025 (а.с.10 зворот, 15 зворот - 16), та свідоцтво про право на спадщину від 23.02.1988, зареєстроване в книзі Львовської сільської ради за №4, особовий рахунок №158, та посвідчене державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори Бабченко М.Д. за №418 (а.с.14). Такі обставини визнаються відповідачем.
15.10.2025 Державним реєстратором прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за №81341989 за заявою від 27.08.2025 (а.с.13 зворот)..
Вказано, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: згідно інформації, наданої бюро технічної інвентаризації, право власності на даний об`єкт нерухомого майна не було зареєстровано станом на 31.12.2012 (а.с.10).
Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 1952-IV однією зі засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.
Пунктами 1, 2, 3 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор:
встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Аналогічні за змістом норми визначені у Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі – Порядок №1127, чинному та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин), пунктом 12 якого передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України “Про санкції”, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, обтяженнями речових прав, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України “Про санкції”, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України “Про санкції”, відмови в державній реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України “Про санкції”.
Пунктом 3 частини першої статті 27 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.
Згідно з пунктом 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.
Отже, законодавцем визначено перелік документів, які є підставою для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав, а також визначено обов`язок встановлення державним реєстратором відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.
Пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону № 1952-IV визначено підстави для зупинення державним реєстратором розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зокрема подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.
За змістом частини 2 статті 24 Закону № 1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Підставою для відмови в державній реєстрації прав відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV, зокрема є подання документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.1988, реєстровий номер 418 спадкової справи №73/88, ОСОБА_1 отримала у спадщину від померлої матері ОСОБА_2 житловий будинок з прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дане свідоцтво зареєстровано в книзі Львовської сільської ради за №4, особовий рахунок №158, про що свідчить відповідна відмітка у цьому свідоцтві.
Спірним у цій справі є рішення Державного реєстратора від 15.10.2025 №81341989, яким позивачу відмовлено в проведенні реєстраційних дій з підстав того, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: згідно інформації, наданої бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не було зареєстровано станом на 31.12.2012.
При цьому важливим є те, що цей об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта (дублікат станом на 05.09.1988) – будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, закінчений будівництвом до 05.08.1992.
Пунктом 80 Порядку № 1127 визначено, що державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, також може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
В свою чергу, стаття 31 Закону № 1952-IV передбачає особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку.
Відповідно до частини першої статті 31 Закону № 1952-IV для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:
1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;
2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.
Отже, законодавством встановлено чітку імперативну норму щодо долучення виписки із погосподарської книги, надану виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою, та документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом у разі відсутності державної реєстрації речового права на земельну ділянку в Державному реєстрі прав, яким також може вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.
Водночас, такі документи, передбачені частиною першою статті 31 Закону №1952-IV, позивачем не було подано, а Державним реєстратором усупереч пункту 3 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV не було витребувано. 
Доказів здійснення Державним реєстратором запитів щодо виписки із погосподарської книги стосовно будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, закінчений будівництвом до 05.08.1992, та документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом у разі відсутності державної реєстрації речового права на земельну ділянку в Державному реєстрі прав, суду не надано. 
Отож, Державний реєстратор, який під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у спірних правовідносинах передчасно відмовив позивачу у державній реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що рішення Державного реєстратора від 15.10.2025 за №81341989 про відмову ОСОБА_1 в проведенні реєстраційних дій за заявою від 27.08.2025 за реєстраційним номером 68593643 є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини другої статті 2 КАС критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Враховуючи викладене, позивачем правильно обрано спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2025 за реєстраційним номером 68593643.
Позовні вимоги до Державного реєстратора підлягають до задоволення повністю. 
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн, сплачений відповідно до квитанції від 02.03.2026.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 262 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасії Володимирівни (бульвар Тараса Шевченка, 3, кабінет 8, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46021, код ЄДРПОУ 34334305), Тернопільської міської ради (вулиця Листопадова, 5 місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, код ЄДРПОУ 34334305) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняк Анастасії Володимирівни від 15.10.2025 за №81341989 про відмову ОСОБА_1 в проведенні реєстраційних дій за заявою від 27.08.2025 за реєстраційним номером 68593643. 
Зобов`язати державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2025 за реєстраційним номером 68593643.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири грн 96 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено та підписано 18 травня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.