Справа № 485/903/26
Провадження № 2-о/485/49/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року  м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
за участі заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Снігурівська міська рада Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім"єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,
встановив:
У травні 2026 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, у якій послалася на таке.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її вітчим ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частки квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частка квартири належала його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті, ОСОБА_2 прийняв спадщину після неї, оскільки проживав та був зареєстрований зі своєю матір`ю за однією адресою.
Після смерті ОСОБА_3 вони стали постійно проживати у квартирі ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . 
Мати заявниці ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була дружиною ОСОБА_2 , але офіційно шлюб вони не укладали. 
Між нею та ОСОБА_2 склалися дружні стосунки. ОСОБА_2 приймав активну участь у її вихованні, підтримував матеріально, турбувався про неї. Під час спільного проживання з 2015 до березня 2021 року у них був спільний бюджет та сімейні обов"язки: вітчим займався утриманням квартири, самостійно здійснював дрібні ремонти, сплату комунальних платежів ділили порівну, вона ж закупляла продукти харчування, прибирала та готувала їжу. 04 березня 2022 року у зв"язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та вагітністю виїхала тимчасово до м.Миколаїв. З 19 березня 2022 року м.Снігурівка була окупована російськими військами. Вітчим залишився в окупації, проте вони весь час підтримували зв"язок та не переставали бути сім"єю. У зв"язку з хворобою вітчима з січня 2023 року проживала з ним до його смерті, а після смерті здійснила його поховання. Вітчим не мав рідних дітей, дружини та близьких родичів, його рідний брат помер. 
За звернення до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, їй було роз`яснено, що вона може бути закликана до спадкоємства у четверту чергу, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Враховуючи викладене, заявниця просить суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше п`яти років на час відкриття спадщини: з 12 квітня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала. Пояснила, що її мати ОСОБА_4 з 1997 року проживала з ОСОБА_2 однією сім"єю як чоловік та жінка. Спочатку вони проживали у квартирі матері, а коли померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 перейшли проживати у належну йому квартиру. На той час вона ще була неповнолітньою та проживала разом з ними. У 2007 році вийшла заміж та до 2012 року проживала окремо. У 2012 році після розлучення з першим чоловіком повернулася до батьків. Батько зареєстрував її у своїй квартирі. У 2016 році померла мама. Вони продовжили проживати з вітчимом, своїм чоловіком та дитиною разом. Після повномасштабного вторгнення російських військ на територію України та у зв"язку з народженням дитини виїхала тимчасово до м.Миколаїв. Повернутися додому вже не змогла, оскільки м.Снігурівка було окуповане. Вітчим залишився в окупації. У цей час постійно намагалися підтримувати зв"язок. У 2023 році, коли вітчим почав хворіти, переїхала до нього та здійснювала за ним догляд до смерті. Увесь цей час сприймала ОСОБА_2 як свого батька, вони були однією сім"єю, підтримували одне одного, матеріально допомагали, проводили дозвілля в колі всієї сім"ї, якою для ОСОБА_2 були мама, вона, її сестри та їх сім"ї. 
Представник заінтересованої особи Снігурівської міської ради Самойленко І. подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви заперечень не мають (вх.№ЕП-2051/26-вх. від 29.06.2026р.).
Дослідивши докази по справі, суд прийшов до такого.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Снігурівка Баштанського району Миколаївської області у віці 62 років помер ОСОБА_2 , актовий запис про смерть №260 складено 25 липня 2024 року у Снігурівському відділі державної актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) і на його підставі видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 /а.с.11/.
Згідно з довідкою №919 від 08 вересня 2025 року ЦНАП Снігурівської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 10 лютого 1982 року. Знятий з реєстрації як померлий, на день його смерті разом з ним зареєстрована ОСОБА_1 з 12 квітня 2012 року /а.с.34/.
Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку у квартирі, що розташована: АДРЕСА_1 , що належала йому відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №898 від 04 травня 1995 року /а.с.12/.
Згідно дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно №898 від 04 травня 1995 року, виданого Снігурівською міською радою 23 травня 2024 року, квартира за адресою АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності /а.с.12/.
Згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого 16 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського райуправління юстиції Херсонської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №183 /а.с.19/.
Згідно довідки №918 від 08 вересня 2025 року ЦНАП Снігурівської міської ради, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , знята з реєстрації як померла, разом з нею на день смерті зареєстрований ОСОБА_2 з 10 січня 1984 року по 13 листопада 2024 року /а.с.21/.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 30 травня 2016 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, у м.Снігурівка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , актовий запис 163 /а.с.22/.
Згідно довідки №1085 від 31 жовтня 2025 року ЦНАП Снігурівської міської ради, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , знята з реєстрації як померла, разом з нею на день смерті зареєстровані ОСОБА_2 з 10 січня 1984 року по 13 листопада 2024 року, ОСОБА_1 з 12 квітня 2012 року /а.с.25/.
За даними відмітки у паспорті серії НОМЕР_4 громадянки України ОСОБА_4 за вказаною вище адресою вона була зареєстрована з 21 січня 2005 року /а.с.23-24/.
Заявниця є донькою ОСОБА_4 , що підтверджено копією повторного свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_5 , виданого 08 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області України /а.с.26/; копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00009299057 на підтвердження дошлюбного прізвища /а.с.27-28/; копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого 25 листопада 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, на підтвердження шлюбного прізвища - ОСОБА_5 /а.с.29/.
Згідно довідки про фактичне місце проживання (не проживання) громадян на території Снігурівської міської територіальної громади №1696/01-300 від 04 грудня 2025 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , що встановлено відповідно до акту /а.с.32/.
Відповідно до акту про фактичне проживання від 04 грудня 2025 року, ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Даний акт посвідчено підписами двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.33).
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтвердили суду, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім"єю як батько та донька, піклувалися один про одного. ОСОБА_1 доглядала вітчима до смерті та здійснила його поховання. Близьких родичів у ОСОБА_2 не було.
За даними накладної №69 від 21 липня 2024 року ОСОБА_1 сплатила послуги за поховання ОСОБА_2 у сумі 8 990 грн. /а.с.42/.
Відповідно до товарного чеку від 11 липня 2025 року оплата за пам"ятним склала 30 600 грн. /а.с.42-зворот/. Встановлення пам"ятника ОСОБА_2 підтверджено фотографією пам"ятника /а.с.43/.
Відповідно до копій квитанцій ОСОБА_2 сплачував кошти за електроенергію у травні 2023 року, червні 2023 року, серпні 2023 року, вересні 2023 року, жовтні 2023 року, травні 2024 року, червні 2024 року, лютому 2024 року /а.с.44-46а, 49-51, 53/.
На а.с.47 фото родинного свята, зробленого у 2021 році, на якому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а на а.с.52 фото ОСОБА_2 та матері заявниці ОСОБА_4 і середньої сестри заявниці.
Заявниця 17 січня 2025 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, за якою заведено спадкову справу. Інших спадкоємців немає. Вказане підтверджено матеріалами спадкової справи №11/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної 17 січня 2025 року Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області /а.с.65-72/.
17 січня 2025 року завідувачем Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. надано роз`яснення, згідно яких, ОСОБА_1 може бути закликана до спадкоємства у порядку ст.1264 Цивільного кодексу України, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. /а.с.30/.
Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно зі ст.1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати норми ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен настати на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Подібні за змістом висновки виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).
В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у таких постановах: від 21.03.2019 у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18); від 10.10.2019 у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17.10.2019 у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09.01.2020 у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09.06.2021 у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наявними у справі доказами у їх сукупності, зокрема поясненнями заявника, відміткою у паспорті заявника про реєстрацію місця проживання із спадкодавцем, показаннями свідків підтверджено факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 в період з 12 квітня 2012 року по день смерті останнього. Такий факт породжує юридичні наслідки, оскільки є необхідною умовою одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. 
Суд також враховує, що Кабінетом Міністрів України 06 грудня 2022 року прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, згідно з яким Снігурівська міська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, а з 11 листопада 2022 року належить до територій можливих бойових дій.
З урахуванням зазначеного, тимчасова відсутність ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання та не проживання певний період часу разом із ОСОБА_2 за однією адресою у зв"язку з воєнними діями та окупацією території, народженням нею 08 березня 2022 дитини, що підтверджено копією свідоцтва серія НОМЕР_8 /а.с.31/ не свідчить про припинення між нею та вітчимом реальних сімейних відносин. 
Спір про право відсутній. Снігурівська міська рада Миколаївської області, на території якої розташоване спадкове майно, проти задоволення заяви заперечень не має.
На підставі вище викладеного, суд ухвалює про задоволення заяви.
Керуючись ст. 263-265, 268, 294, 319 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Снігурівська міська рада Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім"єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини: з 12 квітня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення 01.07.2026.