ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 280/8862/24
адміністративне провадження № К/990/29094/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 - адвоката Плецької Юлії Вікторівни
на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року (головуючий суддя - Шальєва В.А., судді: Чередниченко В.Є., Іванов С.М.)
у справі № 280/8862/24
за позовом ОСОБА_1 
до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
про визнання протиправними та скасування постанов.
I. ПРОЦЕДУРА
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної А.Р. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 59052985 від 26 серпня 2024 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної А.Р. про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 27 серпня 2024 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної А.Р. про арешт майна боржника, винесену в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 27 серпня 2024 року;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу (правову) допомогу.
2. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
3. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачка оскаржила його в судовому порядку.
4. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі № 280/8862/24 та відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
6. Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою позивача.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновку, що ОСОБА_1 звернулась до суду з пропуском строку на апеляційне оскарження та нею не наведено поважних підстав пропуску такого строку.
8. Суд апеляційної інстанції вказав, що у вказаному випадку застосуванню підлягають спеціальні строки на оскарження рішення суду першої інстанції, які відмінні від загальних. Вказуючи на дотримання тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, представник позивача не бере до уваги наявність спеціального строку, визначеного статтею 287 КАС України. Тому суд апеляційної інстанції не встановив підстав для визнання викладених скаржником у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження причин пропуску такого строку поважними.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. В обґрунтування касаційної скарги представник скаржника зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме пункту 4 частини першої статті 299 КАС України щодо наявності підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
10. Скаржник зазначив, що апеляційна скарга подавалась двічі двома представниками позивача. Вперше апеляційну скаргу було подано представником ОСОБА_1 - Натаровим Іваном Володимировичем 28 березня 2025 року, шляхом надсилання до Запорізького окружного адміністративного суду рекомендованого листа. В подальшому, з метою контролю стану розгляду апеляційної скарги, Натаров І.В. неодноразово телефонував до канцелярії суду і першої, і апеляційної інстанцій, проте інформації про відкриття апеляційного провадження за його скаргою отримано не було. Не дочекавшись ухвали про відкриття провадження, позивач вирішила подати апеляційну скаргу ще й другим представником - Плецькою Ю.В.
11. На думку представника позивача, судом апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали безпідставно не прийнято до уваги факт подання апеляційної скарги представником позивача Натаровим І.В. в межах встановленого процесуальним законодавством строку, а саме - 28 березня 2025 року, подальша доля якої позивачу невідома. Крім цього, суд апеляційної інстанції упереджено підійшов до вирішення питання про поновлення представнику позивача - адвокатом Плецькій Ю.В. процесуальних строків на звернення із апеляційною скаргою. Таким чином, відмова у відкриті апеляційного провадження позбавляє позивача права на захист своїх порушених прав у будь-який законний спосіб, що свідчить про порушення основного принципу міжнародного права, який забороняє відмову у доступі до правосуддя.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
13. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження), та посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права. 
14. Як уже зазначалося, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження судового рішення та не навела підстав пропуску, що могли бути визнані судом поважними. Тому, відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.
15. Верховний Суд не погоджується із цим висновком з огляду на таке.
16. Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
17. За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
18. Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження, який становить тридцять днів на рішення суду з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення, якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження.
19. Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).
20. Частиною шостою статті 287 КАС України встановлено порядок апеляційного оскарження у цій категорії справ, а саме апеляційні скарги на судові рішення можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
21. З матеріалів справи вбачається, що Запорізький окружний адміністративний суд 20 березня 2025 року у письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу № 280/8862/24.
22. У резолютивній частині цього рішення вказано: «Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 20 березня 2025 року». 
23. Скориставшись правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, позивач 21 квітня 2025 року подав апеляційну скаргу.
24. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, зокрема, подати клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших поважних причин такого пропуску та наданням відповідних підтверджуючих доказів, за наявності.
25. 24 червня 2025 року представником позивачки подано, зокрема, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому вона вказує, що строк на апеляційне оскарження, відповідно до статті 295 КАС України, становить тридцять днів. Тому, починаючи з дати отримання оскаржуваного рішення - 21 березня 2025 року, тридцятиденний строк на апеляційне оскарження, припадає на 20 квітня 2025 року, що є неділею (вихідним днем). Відповідно останній день для подання апеляційної скарги переноситься на перший наступний за ним робочий день - понеділок - 21 квітня 2025 року. Враховуючи зазначене, на думку представника позивачки, строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин, що дає правові підстави звертатись із клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги.
26. Верховний Суд не погоджується з таким твердженням позивача, оскільки строк на апеляційне оскарження у цій категорії справ установлений частиною шостою статті 287 КАС України.
27. Верховний Суд також вважає помилковим застосування та роз`яснення загального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій категорії справ. Вказаний у КАС України спеціальний строк (десять днів) на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції визначено у цій категорії справ законом. За наявності встановлення поважних причин адміністративний суд може поновити пропущений строк на апеляційне оскарження судового рішення.
28. У цій справі стосовно роз`яснення судом першої інстанції у категорії термінових адміністративних справ загальних строків на оскарження судового рішення, а не спеціальних, встановлених, зокрема, статтею 287 КАС України, сторона мала легітимні очікування на можливість оскарження судового рішення саме у встановлений судом строк - тридцять днів.
29. У Рішенні Другого сенату Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року у справі № 1-р(II)/2021 зазначено, що принцип правомірних (легітимних) очікувань є складовим елементом загального принципу юридичної визначеності та виражає ідею, що «органи публічної влади повинні не лише додержуватися приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених [у особи] очікувань. Згідно з доктриною леґітимних очікувань - ті, хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинні відчувати краху надій щодо своїх леґітимних очікувань» [спеціальне Дослідження Європейської Комісії «За демократію через право» (Венеційська Комісія) «Мірило правовладдя» CDL-AD(2016)007, пункт II.B.5.61].
30. З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції повинен ураховувати зумовлені роз`ясненням суду першої інстанції легітимні очікування позивачки щодо права на звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений судом тридцятиденний строк.
31. Пунктом 2 частини третьої статті 2, статтею 8 КАС України встановлено, що одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
32. Ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, Верховний Суд вважає, що, незважаючи на суб`єктний склад сторін в адміністративному процесі, спеціальний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій категорії справ встановлений законом (десятиденний), є імперативним та обов`язковим для його застосування у цій категорії справ. У разі пропуску такого строку може порушуватись питання про його поновлення (частина третя статті 295 КАС України).
33. Принцип рівності перед законом і судом знаходить конкретне втілення у формуванні правового статусу суб`єкта адміністративного процесу й полягає в тому, що кожний його учасник має права та обов`язки, що є адекватними його процесуальному становищу. Одна сторона не повинна бути у привілейованому чи дискримінаційному становищі щодо іншої сторони. Суди у свою чергу також повинні застосовувати однаковий підхід під час вирішення питання про поновлення процесуального строку.
34. У той же час слід звернути увагу на необхідність подання апелянтом умотивованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.
35. Верховний Суд доходить висновку, що у цій категорії справ необхідно застосовувати спеціальний десятиденний строк, встановлений частиною шостою статті 287 КАС України, незалежно від суб`єкта звернення з апеляційною скаргою. У разі пропуску строку на апеляційне оскарження він може бути поновлений за заявою сторони. Однак, в даній справі позивачка не допустила необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги у цій категорії справ, де суд першої інстанції роз`яснив загальні, а не спеціальні строки на апеляційне оскарження рішення.
36. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі № 300/1617/20 та Верховним Судом у постановах від 03 липня 2019 року (справа № 761/20343/18), від 21 лютого 2020 року (справа № 640/4915/19), від 11 червня 2020 року (справа № 640/3859/19), від 24 вересня 2020 року (справа № 300/390/20).
37. При цьому, Верховний Суд зазначає про безпідставність доводів, наведених у касаційній скарзі щодо вчасного подання цієї апеляційної скарги іншим представником Натарової Л.В. 
38. У касаційній скарзі зазначено, що вперше апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 у справі № 280/8862/24 подано 28 березня 2025 року представником позивачки - Натаровим І.В., шляхом надсилання поштою до Запорізького окружного адміністративного суду. Однак, не дочекавшись вирішення питання із вказаною апеляційною скаргою, представник позивачки Плецька Ю.В. подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. На підтвердження вказаних обставин до касаційної скарги додано копію апеляційної скарги, підписану 28 березня 2025 року представником позивачки - Натаровим І.В., оригінал квитанції № 6906500050587 від 28 березня 2025 року та роздруківку трекінгу АТ «Укрпошта» щодо вручення поштового відправлення № 6906500050587 на адресу суду.
39. За перевіркою матеріалів справи, вбачається, що вказані підстави пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції зазначені виключно у касаційній скарзі, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні. При цьому, документи, що надані на підтвердження факту звернення ОСОБА_2 із апеляційною скаргою, не свідчать про подання представником позивачки саме апеляційної скарги від 28 березня 2025 року на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 у справі № 280/8862/24. 
40. З огляду на допущену саме судом першої інстанції помилку (тридцять днів замість встановлених законом десяти днів з дня проголошення рішення) у зазначенні в резолютивній частині рішення встановленого законом строку на апеляційне оскарження, яка (помилка) в подальшому не була виправлена судом першої інстанції, то відповідні обставини, з огляду на необхідність забезпечення судами дотримання принципу правової визначеності, не можуть не братися до уваги у вирішенні судом апеляційної інстанції питання про поважність/неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що не було враховано судом апеляційної інстанції.
41. Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постанові від 13 серпня 2024 року у справі № 906/291/22 та від 19 вересня 2024 року у справі № 199/5123/23.
42. З огляду на наведене, висновок суду апеляційної інстанції про те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними, є передчасним.
43. Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
44. Пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
45. Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
46. Отже, за наведеного правового регулювання та обставин справи суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
47. Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 345, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Плецької Юлії Вікторівни задовольнити.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року скасувати, справу № 280/8862/24 направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
В.Е. Мацедонська
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суд