УКРАЇНА
Справа № 196/223/26 
№ провадження 2/196/400/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
(заочне)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Костюкова Д.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Грищенко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.01.2025 р. між ТОВ "Лінеура Україна" і ОСОБА_1 укладено договір №5254760 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту складає 6 300,00 грн., строк кредиту 360 днів.
28.11.2025 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 28-11/25/Л, за яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5254760.
Станом на день звернення з позовом до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №5254760 від 18 січня 2025 року, що підлягає стягненню з відповідача, станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 25 607,20 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 299,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13 464,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 2 693,23 грн.; заборгованість за пенею/штрафами - 3 150,00 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором №5254760 від 18 січня 2025 року в розмірі 25 607,20 грн., а також понесені судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн.

Ухвалою судді від 03.03.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті (а.с.108). 
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26.03.2026 прийнято до розгляду судом заяву про уточнення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором (а.с.128).
З метою належного повідомлення відповідачу ОСОБА_1 було направлено з рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття провадження у справі та судову повістку про виклик до суду на 26.03.2026р. 09.05 год., які були повернуті до суду з відміткою "відмова"; копію ухвали суду від 26.03.2026 та судову повістку про виклик до суду на 10.00 год. 20.04.2026, які були вручені одержувачу; судову повістку про виклик до суду на 09.30 год. 19.05.2026, яка була повернута до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.110-113, 132, 134-135).
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" в судове засідання не з`явився, в позові просив розглянути справу без участі представника позивача, позивач проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.2-11).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді (а.с.110-113, 132, 134-135), причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслав.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
19 травня 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 18 січня 2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" і відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №5254760 про надання коштів на умовах споживчого кредиту /далі – Договір/ у формі електронного документу, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "45511" (а.с.13-25, 51-52).
Згідно п.п. 1.2-1.7.1 вказаного договору, позикодавець надав позичальнику кредит у сумі 6 300,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка - 0.95 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3. цього Договору; загальні витрати за кредитом за стандартною ставкою становлять 22 176,00 грн..
Пунктом 2.1. договору передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .
Пунктом 9.3 договору передбачено, що він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, на підставі довідки ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" від 01.12.2025р. №1-0112 повідомлено, що згідно договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019р. перераховано кошти на платіжну картку клієнта 18.01.2025 р. на суму 6 300.00 грн., номер картки НОМЕР_2 (а.с.58).
Також факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується частковим виконанням ним своїх зобов`язань за кредитним договором, що вбачається із розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що відповідачем вносились кошти на погашення кредиту (а.с.60-65).
Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №5254760 від 18.01.2025р., заборгованість відповідача становить 22 913,97 грн., з яких сума кредиту - 6 299,97 грн., сума процентів за користування кредитом – 13 464,00 грн., штрафні санкції - 3 150,00 грн. (а.с.60-65).
Отже, первісний кредитор виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.
Пунктом 5.1.3 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення.
28 листопада 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №28-11/25/Л, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, указаними в реєстрі боржників (а.с.26-41).
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №28-11/25/Л від 28 листопада 2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №5254760 від 18.01.2025р. в сумі 22 913,97 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 299,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 13 464,00 грн., штрафні санкції - 3 150,00 грн. (а.с.46-49, 50).
З копії платіжної інструкції № 582480001 від 28.11.2025 слідує, що ТОВ «Лінеура Україна» отримало від ТОВ «Факторинг Партнерс» оплату за договором факторингу №28-11/25/Л від 28.11.2025 (а.с.42).
ТОВ «Факторинг Партнерс» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність з надання фінансових послуг (а.с.38).
З розрахунку заборгованості за Кредитним договором №5254760 від 18.01.2025р. вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 25 607,20 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 299,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13 464,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 2 693,23 грн.; заборгованість за пенею/штрафами - 3 150,00 грн. (а.с.12).
Отже, вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідача за Кредитним договором №5254760 від 18.01.2025р.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, кредитний договір №5254760 від 18.01.2025р. був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів.
Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.
Підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «Лінеура Україна», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що прийняв в повному обсязі умови цього договору та зобов`язався виконувати умови.
Однак, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушила умови договору.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорено, контррозрахунок не надано і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №5254760 від 18.01.2025р. за тілом кредиту у сумі 6 299,97 грн., за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13 464,00 грн., за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 2 693,23 грн., а всього 22 457,20 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій, суд зазначає таке.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі.
Відповідно до п.6.3 договору №5254760 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.01.2025р. у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Товариство має право нараховувати штраф у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язанняна на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання (а.с.13-25).
Звертаючись до суду із позовом, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" просить стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і штрафні санкції, в розмірі 3 150,00 грн.
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд зазначив щодо застосування пункту 18 Прикінцевих таперехідних положеньЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Указом Президента України №64/2022від 24лютого 2022року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення штрафу в розмірі 3 150,00 грн. задоволенню не підлягають.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитних договорах, та сплачувати відсотки за користування кредитом.
Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни.
Відповідач у судові засідання не з`явився, відзиву не подав, контррозрахунку заборгованості також не надав.
Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено кредитний договір №5254760 від 18.01.2025р., за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів своєчасного повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту та відсотків матеріали справи не містять.
У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №5254760 від 18.01.2025р. у розмірі 22 457,20 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 299,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13 464,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 2 693,23 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. надано договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 р. (а.с.67-70); прайс-лист АО "Лігал Ассістанс", затверджений рішенням загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 р. (а.с.71-73); заявка на надання юридичної допомоги №739 від 01.01.2026 р. (а.с.74); витяг з акту №27 про надання юридичної допомоги від 31.01.2026 р. (а.с.75).
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 9 000,00 грн. є завищеною.
Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем надана платіжна інструкція № 0612210034 від 13.02.2026 р. про сплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн (а.с.1).
Враховуючи те, що задоволено 87,69 % позовних вимог (22 457,20 грн. від 25 607,20 грн. складає 87,69 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 2 334,65 грн. (2 662,40 грн. х 87,69 % : 100).
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274-279, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521) заборгованість за Договором №5254760 від 18.01.2025р. у розмірі 22 457 (двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 20 коп., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 299,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13 464,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 2 693,23 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521) судовий збір в розмірі 2 334,65 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 19.05.2026 року.

Суддя    Д.Г. Костюков