ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/848/26	Головуючий по першій інстанції	
Справа № 710/1181/25 Категорія: 310020000 	Щербак О.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Новікова О.М.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – ОСОБА_2 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2026 року (у складі судді Щербак О.В.) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Шполянського районного суду Черкаської області від 05.01.2024 у справі № 710/1813/23, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.01.2024 видано судовий наказ у справі № 710/1813/23 про стягнення аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно. 
На підставі судового наказу старшим державним виконавцем Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Сірманом В.А. 23.04.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74796871. Так як відповідач немає офіційного працевлаштування, то державним виконавцем було визначено суму аліментів присуджених відповідачу в розмірі 3950,05 грн, що складає 1/3 частку із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 
Втім, позивач вважає, що такий розмір аліментів на двох дітей недостатній для забезпечення життєвих потреб доньок.
Починаючи з 2020 року позивач ОСОБА_1 має захворювання (рак лівої молочної залози), яке станом на серпень 2025 року потребує довготривалого та вартісного лікування. За станом здоров`я остання має протипоказання у фізичних та психоемоційних навантаженнях, проте незважаючи на це змушена працювати на півтори ставки, аби забезпечити дітям нормальний фізичний та розумовий розвиток. 
Відповідач є власником нерухомого майна та транспортних засобів, а також має у своєму селянському господарстві у приватній власності пасіку та отримує дохід від продажу юридичним особам бджолиного меду та воску.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 02.02.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Таке рішення суд мотивоване тим, що позивачкою не доведено обставин покращення матеріального стану платника аліментів після стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) згідно із судовим наказом від 05.01.2024.
Крім того, розмір стягнутих аліментів, що складає відповідно до розрахунку державного виконавця 3950,05 грн (тобто по 1975,025 грн на кожну дитину), є більшим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як у 2025 році, так і в 2026 році (який складає для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень та 3512 гривень відповідно). 
Матеріали справи не містять доказів того, що аліменти в зазначеному розмірі не узгоджуються з вимогами закону, не відповідають інтересам дітей, порушують законні інтереси платника аліментів, їх отримувача чи інтереси дітей. Немає доказів і про те, що такий розмір аліментів не забезпечує реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та порушує правила щодо дотримання загалом рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.
Також, суд зазначив, що посилання позивачки, з поданням відповідного договору про надання освітніх послуг з підготовки до складення НМТ, як на обставини, що пов`язуються з необхідністю забезпечення дитині здобуття освіти, не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки це питання додаткових витрат на дитину.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задоволити позов в повному обсязі.
В обґрунтування зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Звертає увагу на те, що у зв`язку із захворюванням на рак лівої молочної залози, позивачці встановлено 01.06.2024 інвалідність ІІІ групи, відтак це є обставиною, яка свідчить про погіршення стану здоров`я матері дітей.
Також, скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що витрати на підготовку дитини до НМТ є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України. Оскільки підготовка до НМТ є невід`ємною складовою здобуття повної загальної середньої освіти.
23.03.2026 на адресу Черкаського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на апеляційну скаргу.
Зазначає, що аліменти на утримання дітей сплачуються у визначеному виконавчою службою розмірі.
Водночас, позивачкою не надано доказів поліпшення матеріального стану платника аліментів, як і доказів того, що розмір аліментів на утримання дітей є недостатнім.
З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Згідно з пунктами 1, 3 частини 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 березня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить наступних висновків. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/005878453 від 21.05.2024 (а.с. 9 ).
Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та витягів з реєстру територіальної громади відповідач ОСОБА_2 та діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.57-59).
Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження ( а.с. 10, 11).
Відповідно до судового наказу, виданого Шполянським районним судом Черкаської області від 05.01.2024 у справі № 710/1813/23, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі судового наказу до повноліття дітей (а.с. 12).
23.04.2024 старшим державним виконавцем Шполянського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Сірманом В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74796871 по стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей (а.с. 13).
Відповідно до розрахунку заборгованості, виданого Шполянським відділом ДВС у Звенигородському районі Черкаської області № 10072 від 14.07.2025 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.07.2025 становить 15950,09 грн (а.с. 14). 
Відповідно до довідки № 218, виданої 07.08.2025 КНП «Шполянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шполянської міської ради ОТГ, ОСОБА_1 має наступний діагноз: рак лівої молочної залози (а.с. 15).
ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 436018 (а.с. 16).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 7125783200:02:001:0129 площею 1,8724 га, житловий будинок загальною площею 68,2 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстроване 02.10.2019; будинок загальною площею 59,0 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на який зареєстроване 07.09.2006 (а.с. 17-19).
Також ОСОБА_2 на праві власності також належить транспортний засіб Honda Tact, право власності на який зареєстроване 06.02.2019, та автомобільний причіп, право власності на який зареєстроване 11.07.2018, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а.с. 20-21).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 446216262 від 03.10.2025, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 7125783200:03:001:0366 площею 1,0062 га, право власності на яку зареєстроване 11.02.2021 (а.с.60).
На виконання ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 18.08.2025, Державна податкова служба України надала відомості з Державного реєстру про джерела доходів, отриманих від податкових агентів, фізичної особи ОСОБА_2 за період з січня 2024 року по липень 2025 року, відповідно до яких дохід останнього за вказаний період становить: травень, липень 2024 року – 48714 грн та за квітень 2025 року – 19631 грн, отриманий від ТОВ « Медовий край» (а.с. 36-38).
Відповідно до розрахунку заборгованості, виданого Шполянським відділом ДВС у Звенигородському районі Черкаської області № 11240 від 29.08.2025, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.08.2025 відсутня (а.с. 61).
На виконання ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 12.01.2026, Шполянським відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області надано довідку, з якої вбачається, що ОСОБА_1 уклала шлюб (актовий запис про шлюб № 118 від 25.10.2025). Станом на 13.01.2026 даний шлюб не розірвано.
Відповідно до довідки за підписом директора Шполянського ліцею № 1 Шполянської міської ради ОТГ, ОСОБА_3 навчається в 11-м класі (а.с.107).
Відповідно до підтвердження про проходження навчання, публічної оферти щодо укладення договору про надання послуг, акта виконаних робіт від 30.01.2026 та квитанцій ОСОБА_3 пройшла навчання у період з 01.09.2025 по 31.01.2026 на курсах біології та історії України, за які сплачено кошти у розмірі 6950 грн (а.с. 108-120).
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з частинами 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. 
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). 
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. ст. 182-184 СК України
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції відмовляючи в позові ОСОБА_1 , виходив з того, що позивач на підтвердження обставини зміни (покращення) матеріального стану відповідача належних і допустимих доказів не надала, як і не надала будь-яких доказів, які б свідчили про погіршення її матеріального стану, що у даному випадку, згідно з положеннями ст. 192 СК України, не може бути підставою для зміни розміру аліментів. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявні у справі докази не підтверджують покращення матеріального стану відповідача після видачі судового наказу від 05.01.2024. 
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачкою не долучено жодних доказів на підтвердження фактичного понесення витрат на лікування. Сама лише наявність захворювання у ОСОБА_1 та встановлення їй інвалідності не є автоматичним підтвердженням погіршення матеріального стану позивачки.
Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що проходження старшою донькою курсів з підготовки до складання Національного мультипредметного тесту, за умови доведеності таких обставин, може бути підставою для стягнення додаткових витрат. Такі витрати не є звичайними витратами, що охоплюються поняттям аліментів, а зумовлені особливими обставинами.
Зважаючи на те, що позивач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не довела обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог та не надала суду будь-яких доказів, які б підтверджували покращення матеріального стану відповідача після видачі судового наказу, на підставі якого з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка. Суд правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким суд надав належну правову оцінку, а тому не потребують повторної оцінки апеляційним судом.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішення та відсутність підстав для його скасування.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2026 року у даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков