Справа № 277/356/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 року селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі
головуючого судді     ОСОБА_1 
при секретарі с/з     ОСОБА_2 
за участю прокурора    ОСОБА_3 
обвинуваченого     ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Ємільчине справу по обвинуваченню 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою базовою загальною середньою, на утриманні неповнолітня дитина, непрацюючого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22.05.2025 по справі №277/497/25, яка набрала законної сили 02.06.2025, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, за дії вчинені 10.04.2025 (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ №296252). Вказану постанову суду ОСОБА_5 отримав рекомендованим листом засобами поштового зв`язку.
У подальшому згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №5299206 від 24.07.2025 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, винесеною працівником сектору групи реагування патрульної поліції Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень.
Постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 21.01.2026 по справі №277/1581/25, яка набрала законної сили 02.02.2026, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на шість років без оплатного вилучення транспортного засобу, за дії вчинені 25.11.2025 (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №523277). Вказану постанову суду ОСОБА_5 отримав рекомендованим листом засобами поштового зв`язку.
Незважаючи на це, ОСОБА_5 діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, ігноруючи виконання вказаних постанов суду, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підриваючи авторитет органів правосудля України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та 4. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом за наступних обставин:
27.02.2026, о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухаючись вказаним автомобілем по автодорозі по вул. Героїв України у с-щі Яблунець Звягельського району Житомирської області, а саме поблизу домоволодіння №70 по вказаній вулиці, ОСОБА_5 був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області за порушення Правил дорожнього руху, які щодо нього винесли постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №6736418 від 27.02.2026 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, тим самим ОСОБА_5 умисно не виконав постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22.05.2025 по справі №277/497/25, постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від 21.01.2026 по справі №277/1581/25.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні судового рішення, що набрало законної сили, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене, ч. 1 ст. 382 КК України.
У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю та пояснив, що дійсно знав про наявність постанови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 21.01.2026 по справі №277/1581/25, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на шість років. ОСОБА_5 вказав, що дійсно 27 лютого 2026 року приблизно о 17:30 год він керував транспортним засобом всупереч постанови суду, якою його позбавлено права керування транспортними засобами. За кермо сів вимушено, оскільки йому терміново потрібно було завезти дружину у лікарню. Зазначив, що усвідомив що був не правий та порушив закон, щиро розкаюється, просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому він обвинувачується за обставинами, наведеними у обвинувальному акті та інші учасники процесу не оспорюють інших обставин справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд врахував:
- ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином;
- особу обвинуваченого: ОСОБА_5 не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває; по місцю проживання характеризується задовільно, не працює офіційно, алкоголем не зловживає, за характером впертий, принциповий; на утриманні перебуває неповнолітня дитина;
- обставина, які пом`якшує покарання: щире каяття обвинуваченого.
- обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Згідно із досудовою доповіддю Звягельського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області від 01 травня 2026 року орган пробації зазначає про середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення і вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, є покарання в межах санкції ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі частин 1, 3 статті 75 КК України обвинуваченого слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном 1 рік, якщо ОСОБА_5 протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст.76 КК України слід покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу не встановлено.
Керуючись ст. 368, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку один рік, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на засудженого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Речові докази: оптичний (лазерний) DVD-R диск із відеозаписами - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку за винятком підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1