номер провадження справи 5/33/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026 Справа № 908/328/26
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О. розглянув матеріали справи
За позовом: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельна компанія “Акві-Буд” (вул. Поштова, буд. 27/29, каб. 49, м. Запоріжжя, 69000; код ЄДРПОУ 41400018)
про стягнення 358 239,93 грн.,
За участю представників сторін:
Від позивача: Сергеєва Г.О. (в режимі відеоконференції) - довіреність в порядку передоручення від 13.06.2025;
Від відповідача: Гріщенко А.О., дов. Від 21.01.2025р. (в залі суду)
СУТЬ СПОРУ
12.02.2026 через підсистему “Електронний суд” ЕСІКС надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельна компанія “Акві-Буд” про стягнення 358 239,93 грн.
12.02.2026 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/328/26 розподілено судді Проскурякову К.В.
Ухвалою суду від 16.02.2026 вказану позовну заяву на підставі п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України залишено без руху.
19.02.2026 до Господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 20.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/328/26 в порядку спрощеного позовного провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, присвоїти справі номер провадження – 5/33/26 та розгляд справи по суті розпочати з 19.03.2026.
16.03.2026 через підсистему “Електронний суд” ЄСІКС до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.03.2026 № 908/328/26 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельна компанія “Акві-Буд” від 13.03.2026 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 06.04.2026 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою та запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.
Ухвалою суду від 01.04.2026 № 908/328/26 задоволено заяву Військової частини НОМЕР_1 про забезпечення проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду використанням підсистеми "Електронний суд”.
Ухвалою від 06.04.2026р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 20.04.2026 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Призначене судове засідання здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд”.
Позивач обґрунтовує свої вимоги з посиланням на  ст. ст. 509, 526, 530, 546, 610, 611, 612, 837 ЦК України та просить суд стягнути з ТОВ ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ БУД» неустойку за Договором підряду від 24.03.2025 № 173/4Д за період прострочення з 27.05.2025 по 14.07.2025 згідно п. 13.5 Договору у розмірі 358 239,93 грн., з яких: пеня – 147 510,56 грн. та штраф 210 729,37 грн.
Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що прострочення виконання робіт було спричинене виключно обставинами непереборної сили (форс-мажором), які об`єктивно унеможливили своєчасне виконання зобов`язання. Застосування штрафних санкцій у таких умовах суперечить принципам справедливості та розумності. При цьому він посилається на ч. 3 ст. 550, ст. 607 , ч. 1 ст. 617, ч. 1 ст. 883 ЦК України ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні», умови Договору 24.03.2025 № 173/4Д: п. 13.2 та п. 13.13, п. 14.1 та п. 14.3, п. 4.4.1. В обґрунтування фактичних обставин форс-мажору вказує на бойові дії та безпекові загрози, повітряні тривоги, погодні умови, дефіцит ресурсів. На підтвердження своїх доводів наводить судову практику Верховного Суду.
Позивач у відповіді на відзив зазначив, що доводи Відповідача є необґрунтованими, оскільки Договір підписувався під час дії воєнного стану, тому Підрядник усвідомлював усі пов`язані з цим ризики будівництва та постачання матеріалів. Відповідач порушив передбачену договором процедуру підтвердження форс-мажору, а отже, не звільняється від відповідальності за прострочення здачі об`єкта (замість 26.05.2025 роботи здані 14.07.2025). Посилаючись на ст. ст. 509, 526, 530, 546, 611, 837 ЦК України та пункти 4.1, 13.1, 13.5, п. 14.2, Додаток 4 (Календарний графік) Договору вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
У своїх запереченнях на відповідь на відзив Відповідач вказав, що хоча договір від 24.03.2025 укладався вже під час дії воєнного стану, після його підписання сталася істотна зміна обставин, яку неможливо було передбачити: наближення лінії фронту на Слов`янському та Покровському напрямках; постійне застосування ворогом FPV-дронів і БПЛА типу «Ланцет»; значна тривалість повітряних тривог; аномально несприятливі погодні умови (надмірне зволоження ґрунту, зливи); дефіцит специфічних будівельних матеріалів та брак кваліфікованих кадрів через мобілізацію. Ці фактори об`єктивно унеможливили належне функціонування складної системи будівельних робіт у первісно встановлені строки. Відповідач надав висновок Рівненської ТПП про істотну зміну обставин від 10 березня 2026 року № 56.01/86, який безпосередньо встановлює причинно-наслідковий зв`язок між воєнними подіями та неможливістю належного виконання зобов`язань. Відповідач відхиляє доводи Позивача про те, що не було надіслано письмового повідомлення про неможливість виконання робіт та стверджує, що відсутність формалізованого повідомлення не спростовує самого факту існування форс-мажору. Обставини були загальновідомими, Позивач (як військова частина) був про них обізнаний, і ці труднощі неодноразово обговорювалися на спільних нарадах під час будівництва. Згідно з практикою Верховного Суду, фактичний вплив обставин непереборної сили є важливішим за дотримання формальних процедур повідомлення. Незважаючи на об`єктивно складні умови, загрозу життю та порушення строків, Відповідач повністю завершив будівництво критично важливих фортифікаційних споруд. Це підтверджує його добросовісність, відсутність умислу на порушення договору та належне ставлення до забезпечення обороноздатності держави. Вважає підхід Позивача суто формальним. Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанови у справах № 910/1779/23, № 910/7495/16, № 912/3323/20), ключовою ознакою непереборної сили є те, що вона робить виконання зобов`язання неможливим у принципі, незалежно від докладених стороною зусиль чи витрат. Вважає вимоги Позивача про притягнення Відповідача до відповідальності безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідач надав клопотання від 17.03.2026р. про долучення до матеріалів справи висновку Рівненської торгово-промислової палати 10 березня 2026 року № 56.01/86, який на його думку підтверджує, що порушення строків будівництва сталося внаслідок дії непереборної сили (форс-мажору), що згідно з умовами договору та законом звільняє підрядника від відповідальності. Відповідач наголошує, що після укладення договору виникли непередбачувані та невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливили виконання робіт у встановлені строки. До таких факторів належать загроза від ворожих БПЛА, тривалі повітряні тривоги, несприятливі погодні умови, а також дефіцит специфічних матеріалів і робочої сили через мобілізацію. Оскільки ці події не залежали від волі Відповідача, висновок ТПП є необхідним для правильного вирішення спору та доведення відсутності вини підрядника. Відповідач також обґрунтовує причини неподання цього документа раніше, разом із відзивом на позовну заяву від 07.03.2026, тим, що фактично отримав висновок на руки лише 16.03.2026. Процес оформлення зайняв багато часу через необхідність подання та перевірки великого обсягу підтверджуючих документів і складність аналізу обставин самою палатою. Одразу після отримання висновку Відповідач без зволікань подав його до суду. Таким чином, затримка у поданні доказу зумовлена об`єктивними причинами, що дає законні підстави для його долучення до справи згідно з нормами ГПК України.
Позивач категорично заперечив у заяві від 10.04.2026р. проти долучення до матеріалів справи висновку Рівненської ТПП від 10.03.2026, оскільки Відповідач порушив передбачений пунктом 14.2 Договору обов`язок щодо письмового повідомлення про форс-мажор та надання сертифіката. В період дії договору Підрядник взагалі не звертався з пропозиціями змінити строки виконання робіт або розірвати договір через істотну зміну обставин, як цього вимагають статті 651-652 ЦК України. Більше того, за отриманням висновку до ТПП Відповідач звернувся лише 26.02.2026 — вже після того, як Позивач подав до суду позов про стягнення неустойки. Позивач також вважає повністю безпідставними посилання підрядника на наближення фронту, погодні умови та брак фахівців через мобілізацію. На момент укладення договору (квітень 2025 року) воєнний стан і загальна мобілізація вже тривали, а територія будівництва вже офіційно відносилася до переліку територій, на яких ведуться бойові дії. Отже, Підрядник достовірно знав про безпекову ситуацію, погодні ризики і свідомо взяв на себе зобов`язання виконати роботи власними силами та на власний ризик. Наданий висновок ТПП від березня 2026 року Позивач розцінює як неналежний доказ, оскільки зобов`язання за договором були фактично виконані у липні 2025 року, а тому доказ є неактуальним. 
Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.
14.05.2026р. судом проголошено вступну та резолютивну чистини рішення у цій справі.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд
ВСТАНОВИВ:
Між Військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник) та ТОВ ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ БУД» (Підрядник) було укладено Договір від 24.03.2025 № 173/4Д відповідно до умов якого (п. 1.1), Підрядник за дорученням Замовника зобов`язався на свій ризик, власними силами виконати Роботи з розробки проектно-кошторисної документації та виконання будівельних робіт по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 377», а Замовник - прийняти виконані на умовах Договору роботи та оплатити їх вартість.
Пунктом 1.4 Договору визначено, що роботи виконуються за етапами: І етап – Проектування: виконання вишукувальних робіт (інженерно-геодезичні та інженерно-геологічні вишукування), розроблення проектної документації стадії “Робочий проєкт” (у склад якого повинен входити Генеральний план), у тому числі проходження експертизи з отриманням позитивного експертного звіту та передача Замовнику відповідно до Календарного графіку виконання робіт (додаток 4), що є невід`ємною частиною Договору. ІІ етап – Будівельні роботи відповідно до Календарного графіку виконання робіт (додаток 4).
Відповідно до п. 2.1 вартість робіт на момент укладення Договору склала 3 010 462,00 грн., в тому числі ПДВ - 501 743,67 грн., визначена за Договірною ціною (Додаток №1) та є складовою частиною вартості робіт по Об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва Об`єкта.
Відповідно до п.3.1. строки виконання робіт за цим Договором визначені Календарним графіком виконання робіт (Додаток 4).
Відповідно до п.3.2. підрядник розпочинає виконання робіт згідно з Календарним графіком виконання робіт, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів після підписання Договору підряду.
Календарним графіком виконання робіт (Додаток 4) встановлено строк завершення будівельних робіт за Договором - 26.05.2025.
Відповідно до п. 3.4 після закінчення виконання робіт підрядник письмово повідомляє про це Замовника. Датою закінчення робіт за Договором вважається дата підписання Акту готовності Об`єкту до експлуатації, складеного уповноваженими представниками Замовника разом з представниками Підрядника.
Відповідно до п. 10.1 Договору приймання та передача виконаних робіт здійснюються сторонами поступово у міру завершення виконаних видів робіт, їх частин, окремих конструктивних елементів, тощо, шляхом підписання Сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3.
Відповідно до п. 11.1 Договору розрахунки за виконані роботи з будівництва Об`єкту проводяться на підставі Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3. Протягом 10 календарних днів після їх підписання (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Замовника) та надання підрядником проміжного пакету документів, а саме: проміжних актів прихованих робіт затверджених інженером технічного нагляду.
Відповідно до п. 11.6 Договору бюджетні зобов`язання Замовника за Договором виникають за наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань. У разі затримки бюджетного цільового фінансування та наявності заборгованості розрахунок за виконані та прийняті роботи здійснюються протягом 5 банківських днів з дати отримання відповідного бюджетного фінансування.
Відповідно до п. 13.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором, Сторони несуть відповідальність передбачену цим Договором та чинним законодавством України.
Пунктом 13.2 Договору передбачено, що підрядник несе відповідальність за якість і строки виконання робіт по Об`єкту, якщо не доведе, що ці порушення стались не з його вини.
Відповідно до п. 13.5 Договорів підряду за порушення строків завершення будівництва по Договору, Підрядник сплачує Замовникові пеню у розмірі 0,1% Договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з Підрядника додатково стягується штраф на користь Замовника у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Згідно з п.13.13 Договору Підрядник не несе відповідальності за порушення строків виконання робіт за Договором, якщо таке порушення сталось не з його вини.
Пунктом 14.1 Договору встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). На час дії таких обставин жодна із сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання взятих на себе зо Договором обов`язків, якщо невиконання їх стало наслідком непереборної сили. Обставинами непереборної сили визначаються техногенні аварії, стихійні лиха і природні явища, загальні страйки, війни і військові дії, повінь, терористичні акти тощо, які визнані компетентними органами офіційно; а також – обмеженість та неналежне бюджетне фінансування, рішення Уряду, введення законодавчих обмежень або прийняття законодавчих актів, що безпосередньо вплинули на належне виконання цього Договору, якщо їх неможливо було усунути діями Сторін.
Відповідно до п.14.3 Договору, сторона, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), як на причину неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, звільняється від відповідальності за таке невиконання або неналежне виконання зобов`язань тільки у разі, якщо ті обставини, на які посилається Сторона, виникли після укладення цього договору, їх виникнення викликано подіями, що не залежать від волі цієї Сторони, цією Стороною було вжито усіх необхідних заходів для того, щоб уникнути або усунути негативні наслідки таких обставин.
На виконання вимог п. 8.1 укладеного Договору Замовником передано об`єкт виконання робіт (будівельний майданчик), про що складено акт приймання-передачі об`єкта «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 377» від 25.03.2025.
Роботи 1 етапу виконані Підрядником відповідно до умов укладеного договору. Розроблена проектно–кошторисна документація, позитивний експертний звіт 21.05.2025 № 08-0141/01-25 передані Замовнику відповідно до Акту виконаних робіт від 01.06.2025 № 1ПКД.
Відповідно до Додаткової угоди від 11.06.2025 № 1 Сторонами змінено вартість робіт за договором у бік зменшення на 42,38 грн. шляхом внесення змін до пункту 2.1 Договору, та вартість робіт було визначено у сумі 3 010 419,62 грн., в тому числі ПДВ - 501 736,60 грн.
Платіжною інструкцією від 27.06.2025 № 798 Замовником проведено оплату за виконані роботи з розробки проектно–кошторисної документації у сумі 57 274,36 грн.
В порушення вимог пункту 3.1, Договору ТОВ ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ БУД» станом на 26.05.2025 будівельні роботи по об`єкту не завершила.
Будівельні роботи по об`єкту було фактично завершено та передано Замовнику 14.07.2025, про що 14.07.2025 Сторонами складено Акт приймання виконаних робіт № 1 від 14.07.2025 на суму 2 863 644,47 грн.
На підставі Акту приймання виконаних робіт № 1 від 14.07.2025 платіжною інструкцією від 15.07.2025 № 1291 Замовником проведено оплату за виконані будівельні роботи у сумі 2 863 644,47 грн.
Актом приймання виконаних робіт № 1А від 23.07.2025 Підрядником передано Замовнику роботи з здійснення авторського нагляду на суму 12 000 грн.
Платіжною інструкцією від 24.07.2025 № 1430 Замовником проведено оплату за виконані роботи з авторського нагляду у сумі 12 000 грн.
Актом готовності Об`єкту до експлуатації від 07.11.2025 визначено, що будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 377» виконано в повному обсязі та закінчено 14.07.2025, фактична вартість основних фондів (виконаних робіт) склала 2 863 644,47 грн.
У зв`язку тим, що будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 377» завершено, при цьому фактична вартість будівельних робіт склала 2 863 644,47 грн., Додатковою угодою від 01.11.2025 № 2 зменшено бюджетні зобов`язання (вартість робіт за договором) на 77 500,79 грн., тобто до 2 932 918,83 грн.
Таким чином, зобов`язання за Договором виконано Замовником належним чином та в повному обсязі, а Підрядником ТОВ ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ БУД» допущено порушення вимог пункту 3.1, Договору в частині дотримання строків завершення будівельних робіт - станом на 26.05.2025 будівельні роботи по об`єкту не завершено не було.
За порушення строків виконання робіт позивачем здійснено нарахування неустойки за період прострочення з 27.05.2025 по 14.07.2025 (49 днів) згідно п. 13.5 Договору у розмірі 358 239,93 грн., з яких: пеня – 147 510,56 грн. (3 010 419,62 грн. * 0,1% * 49 днів) та штраф 210 729,37 грн.
Приймаючи рішення у справі суд виходить з наступного.
Як встановлено ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як визначено ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (Підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (Замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
З наведеного вище вбачається, що між сторонами у цій справі виникли відносини з будівельного підряду на підставі Договору від 24.03.2025 № 173/4Д, за умовами якого Відповідач зобов`язувався виконати будівельні роботи з розробки проектно-кошторисної документації та виконання будівельних робіт по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 377», а Замовник - прийняти виконані на умовах Договору роботи та оплатити їх вартість.
З заяв по суті справи сторін вбачається, що вони обидва визнають те, що Відповідач у повному обсязі виконав вказані роботи, які були прийняті Позивачем без зауважень та оплачені у повному обсязі, але з порушенням визначеного Договором строку – замість 26.05.2025. Відповідач здав виконані роботі за актом приймання-передачі лише 14.07.2025р., а тому вказані обставини не підлягають доведенню.
Спір між сторонами стосується нарахування Позивачем пені в сумі 147 510,56 грн. та штрафу 210 729,37 грн.
Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до частин 1-3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 3 ст. 550 ЦК України передбачено, що кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).
Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Як вказувалося вище, п. 13.5 Договору підряду за порушення строків завершення будівництва по Договору, Підрядник сплачує Замовникові пеню у розмірі 0,1% Договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з Підрядника додатково стягується штраф на користь Замовника у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Перевіривши здійснені Позивачем розрахунок пені за допомогою інформаційної системи "Законодавство" суд вважає, що за період прострочення з 27.05.2025 по 14.07.2025 (49 днів) згідно п. 13.5 Договору позивач вірно нарахував пеню у розмірі 147 510,56 грн. та штраф у сумі 210 729,37 грн., що відповідає вимогам чинного законодавства України.
Відповідач контррозрахунку до суду не надав, проти арифметичного розрахунку пені не заперечив. Усі його доводи зводяться виключно застосування до спірного обставин непереборної сили та звільнення Відповідача від відповідальності внаслідок зміни істотних обставин. 
Щодо вказаних доводів відповідача суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Суд визнає загальновідомими факти початку 24.02.2022р. збройної агресії Російської Федерації про України, введення воєнного стану та їх існування на момент виконання спірного Договору та на дату винесення цього рішення. 
Так, Відповідач стверджує, що під час будівництва фортифікаційних споруд він зіткнувся з обставинами непереборної сили, які мали надзвичайний характер, були невідворотними та такими, що унеможливлювали виконання зобов`язань за Договором у визначені строки, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які Відповідач поніс чи міг понести, що виникли після укладення цього Договору, і їх виникнення викликано подіями, що не залежать від волі Відповідача, через що Відповідачем було порушено строки завершення будівництва та 14.07.2025 складено і підписано акт приймання-передачі виконаних робіт №1.
При цьому він зазначає, що оскільки будівництво фортифікаційних споруд здійснювалось на перетині Дніпропетровської та Донецької областей в Покровському напрямку бойових дій, загострення воєнної ситуації на цьому напрямку та рух фронту в сторону населених пунктів, де велись будівельні роботи, з початку травня 2025 року вже після підписання Договору Сторонами, мали надзвичайний характер та були невідворотніми, що вплинуло на порушення Відповідачем строків будівництва. Зазначені обставини не залежали від волі Відповідача, а їх виникнення було важко передбачити під час підписання Договору.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 затверджено “Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією”. Так, до територій можливих бойових дій з 24.02.2022 по 25.06.2025 було віднесено Добропільську міську територіальну громаду Покровського району Донецької області та з 24.02.2022 по 09.08.2025 - Білозерську міську територіальну громаду Покровського району Донецької області, з 24.02.2022 по нині - Криворізьку сільську територіальну громаду Покровського району Донецької області (у т.ч. с. Зелене Покровського району Донецької області) та Слов`янської сільської територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області.
До території активних бойових дій Добропільська міська територіальна громада Покровського району Донецької області була віднесена з 26.06.2025 та Білозерська міська територіальна громада Покровського району Донецької області – з 10.08.2025.
Крім того, розпорядженням начальника Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 25.04.2025 №793/0/527-25 “Про проведення обов`язкової евакуації в примусовий спосіб дітей з їх батьками, особами, які їх замінюють, або іншими законними представниками з окремих населених пунктів Синельниківського району Дніпропетровської області, де ведуться бойові дії” було розпочато обов`язкову евакуацію з окремих населених пунктів Межівської та Новопавлівської територіальних громад Синельниківського району Дніпропетровської області із районів можливих бойових дій.
Розпорядженням начальника Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 30.05.2025 №907/0/527-25 було розпочато обов`язкову евакуацію населення з окремих населених пунктів Великомихайлівської, Маломихайлівської та Межівської територіальних громад Синельниківського району Дніпропетровської області із районів можливих бойових дій.
Розпорядженням начальника Дніпропетровської обласної військової адміністрації від 24.07.2025 №1032/0/527-25 було розпочато обов`язкову евакуацію населення з окремих населених пунктів Слов`янської територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області із районів можливих бойових дій.
Щодо проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області КМУ було прийняте розпорядження від 02.08.2022 №679-р.
Також Відповідач зазначає, що його обов`язок забезпечувати безпеку своїх працівників передбачено умовами Договору. 
Так, п. 4.4.3 Договору встановлює обов`язок Підрядника виконувати, з використанням власних ресурсів та у встановлені строки, всі роботи, обумовлені Договором у відповідності і з затвердженою проектно-кошторисною документацією, технічними вимогами, будівельними нормами і правилами та забезпечити завершення робіт і передачу Об`єкта за актом у визначений Договором строк.
П. 8.2 Договору визначає, що робота виконується з дотриманням вимог ДБН А.3.1-5-2016 «Організація будівельного виробництва», інших нормативних документів, які регулюють виконання будівельних робіт.
П. 4.3.7 Договору обумовлено забезпечення дотримання працівниками Підрядника сигналів повітряної тривоги під час виконання робіт: забезпечити сигнальним повідомленням повітряної тривоги на об`єктах виконання робіт/ надання послуг; провести з працівниками інструктаж про дії під час повітряної тривоги; визначити місця перебування/можливі укриття для максимального убезпечення працівників під час повітряної тривоги.
П. 3.8 Договору передбачено право Підрядника реалізовувати інші права, передбачені цим Договором та нормами чинного законодавства України.
Відповідно до п. 4.4.15 Договору серед обов`язків Підрядника є забезпечення дотримання трудового законодавства, зокрема створення здорових і безпечних умов праці та відпочинку працівників, а також проведення відповідного інструктажу.
Пунктом 8.7 Договору на Підрядника покладається відповідальність за дотримання техніки безпеки, безпеки праці під час виконання робіт, санітарних та пожежних вимог визначених чинним законодавством та Договором.
Пунктом 13.9 Договору передбачено, що підрядник несе повну відповідальність за невиконання, неналежне виконання або порушення ним вимог нормативно-правових актів з охорони праці, пожежної безпеки, виробничої санітарії та гігієни праці, у тому числі за порушення, що спричинили нещасні випадки на виробництві, згідно з чинним законодавством.
З метою забезпечення безпеки працівників на будівельному майданчику ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Акві-буд» Наказом № 21/3-5/1 від 31.03.2025 року затверджено Інструкцію дій на будівельному майданчику під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та у разі виникнення надзвичайної ситуації для працівників ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Акві-буд».
Збільшення кількості і тривалості повітряних тривог, оголошених в Дніпропетровській та Донецькій областях, також було обставиною непереборної сили, яку було важко передбачити та неможливо уникнути.
Кількість включень сигналів “Повітряна тривога” на території Донецької області за період з 01.04.2025 по 30.09.2025 становили: квітень -133 рази, тривалість 25681 хвилина, травень - 114 разів, тривалість 29948 хвилин, червень - 123 рази, тривалість 31186 хвилин, липень - 127 разів, тривалість 33214 хвилин, серпень - 144 рази, тривалість 30757 хвилин, вересень - 115 разів, тривалість 29795 хвилин.
Відповідач стверджує, що на повторну організацію будівельного процесу фактично втрачається щонайменше 1-1,5 години продуктивного часу після кожного сигналу повітряної тривоги, що обумовлено потребою у поверненні працівників до об`єкта, повторному запуску обладнання, налагодженні технологічних процесів, перевірці конструкцій тощо.
Такий стан постійної загрози ракетних та авіаційних ударів унеможливлював безпечну присутність персоналу на об`єктах, використання техніки, проведення земляних та висотних робіт, а також унеможливлював дотримання погоджених графіків виконання будівельних робіт, що об`єктивно не залежить від волі підрядника.
Крім того, на неможливість завершення будівельних робіт згідно з графіком суттєво впливали несприятливі погодні умови. У зв`язку з цим, виконання будівельних робіт, передбачених договором підряду, стало технічно неможливим у визначені календарні строки. Такі погодні умови, як значні та тривалі опади, надмірне зволоження ґрунту та сильні пориви вітру призводили до: - ускладнення або повного блокування земляних робіт (копання траншей, окопів, підготовки котлованів); - неможливості безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, спецтехніки та автотранспорту (обмежена прохідність, ризик перекидання тощо); - зниження якості виконання робіт, що суперечить вимогам технічної документації та державним будівельним нормам.
При цьому Відповідач посилається на наступні норми ЦК України:
Стаття 607. Припинення зобов`язання неможливістю його виконання
1. Зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.
Стаття 617. Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання
1. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Стаття 883. Відповідальність підрядника
1. Підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини.
2. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.
Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України (який був чинний під час строку виконання зобов`язань за договором), у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Оцінивши доводи відповідача та заперечення позивача, викладені у заявах по суті справи, суд враховує, що згідно ст. 652 ЦК України «Зміна або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин» визначає, що:
1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.
4. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
В той же час, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").
Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.
Суд враховує, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21.07.2021у справі № 912/3323/20 виснував про таке:
37. Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК, ч. 2 ст. 218 ГК та ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.
38. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.
39. Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені/невиконані ТОВ.
42. Частина 2 ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" містить невичерпний перелік обставин, що можуть бути визнані форс-мажором (обставинами непереборної сили), до яких належить в тому числі введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
43. Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що одне лише передбачене законом віднесення введеного карантину до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках карантину (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання конкретного договору.
58. Верховний Суд висловлював позицію, відповідно до якої обставина, яка залежить від волі третіх осіб не може вважатись такою, що має ознаки надзвичайності і невідворотності (постанова Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2342/16).
63. Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
64. На відміну від форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання такого зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.
65. Подібна позиція щодо суті істотної зміни обставин була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17.
66. Стаття 652 ЦК містить приписи для ситуацій, коли сторона об`єктивно може виконати зобов`язання, проте внаслідок зміни обставин таке виконання втрачає для неї сенс або кінцевий результат буде не тим, на який вона розраховувала на початку. В цьому разі виникає потреба зміни умов зобов`язання (договору) до змінених суттєвим чином обставин.
67. Стаття 652 ЦК передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
68. Відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч.4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
69. Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що закон пов`язує можливість розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір.
75. Укладаючи Договір сторони погодили його строки, розмір та порядок оплати, а також підстави для його припинення, зазначаючи, що його чинність припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, або дострокового розірвання за взаємною згодою сторін (п. 7.3 Договору).
Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
З огляду на викладене суд констатує, що отримання Відповідачем Висновку Рівненської ТПП від 10.03.2026 № 56.01/86 саме про «істотну зміну обставин» та посилання на нього як на підставу для звільнення від відповідальності, є недостатнім та безпідставним, оскільки положення ст. 652 ЦК України (щодо зміни або розірвання договору) передбачають, що наслідком істотної зміни обставин є зміна умов договору або його розірвання за згодою сторін чи за рішенням суду, а не звільнення від відповідальності.
При цьому Відповідач у своїх доводах проти позову помилково об`єднує в одній правовій конструкції і форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, так і істотну зміну обставин, яка є оціночною категорією та полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання такого зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.
Оскільки Відповідачем, хоча і з порушенням строку, але зобов`язання з будівництва з договором були виконанні у повному обсязі та отримана від замовника оплата, то вказане не може свідчити про неможливість виконання зобов`язання в принципі внаслідок наявності обставин форс-мажору. Сам по собі факт такого виконання та незначний строк порушення строків свідчить про відсутність таких обставин непереборної сили, які б унеможливили виконання зобов`язання в принципі. 
При цьому Відповідач, як на те слушно зауважує Позивач, протягом строку дії договору (з 24.03.2025 по 31.12.2025) не звертався до Замовника з пропозицією змінити умови договору (зокрема, щодо продовження строків виконання робіт) або розірвати його через неможливість виконання. Відповідач виконав роботи з порушенням строку (14.07.2025 замість 26.05.2025) і звернувся до ТПП за отриманням висновку про наявність форс-мажорних обставин лише після звернення Позивача до суду з цим позовом про стягнення неустойки.
Про вказане свідчить той факт, що з позовною заявою у цій справі позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд» 12.02.2026р., а відповідач звернувся до Рівненської ТПП за отриманням висновку про істотну зміну обставин 26.02.2026р., тобто вже після відкриття провадження у цій справі 20.02.2026р.
Також суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 79 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 сторона, яка не виконує свого зобов`язання, повинна повідомити іншу сторону про перешкоду і про її вплив на її здатність здійснити виконання. Якщо інша сторона не отримала це повідомлення протягом розумного строку після того, як про цю перешкоду стало чи повинно було стати відомо стороні, яка не виконує свого зобов`язання, ця остання сторона несе відповідальність за збитки, які є результатом того, що таке повідомлення не було отримане.
Аналогічний підхід міститься в узагальнених нормах європейського звичаєвого права. У Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у ч. 3 ст. 7.1.7 «Непереборна сила (форс-мажор)» вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона, яка не виконала, дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права у ст. 8.108(3), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.
З огляду на вказані підходи можна дійти висновку, що Відповідач у розумний строк та взагалі не повідомив Позивача про настання форс-мажорних обставин, а лише посилається на них як обґрунтування звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Наведене свідчить про те, що Відповідач використовує правову концепцію «істотної зміни обставин» лише як підставу для звільнення від штрафних санкцій за прострочення виконання, тоді як закон вимагає ініціювання процедури зміни/розірвання договору ще до його порушення або завершення виконання.
Також суд констатує, що для того, щоб зміна обставин вважалася істотною і надавала право на зміну/розірвання договору, згідно ст. 652 ЦК України необхідна одночасна наявність чотирьох умов, а саме:
1: В момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна не настане.
Відповідач стверджує, що не міг передбачити стрімкого наближення фронту на Покровському напрямку, використання ворогом специфічних дронів, аномальних погодних умов та такого рівня дефіциту кадрів.
Однак, суд бере до уваги, що Договір укладався у квітні 2025 року, тобто під час дії воєнного стану і загальної мобілізації, активних бойових дій на Покровському напрямку, предметом Договору є саме зведення оборонних споруд і територія будівництва вже була віднесена до зони бойових дій згідно з наказом Мінреінтеграції № 376, погодні умови в Україні навесні кожного року характеризуються певною кількістю опадів. Доказів наявності надзвичайних погодних умов в період строку виконання Договору Відповідач суду не представив. 
Беручі участь у державній закупівлі йому було достеменно відомо про місце проведення робіт, їх характер, необхідність залучення відповідних працівників, постачальників та проблеми логістики на прифронтових територіях України. 
Отже, Відповідач, як підрядник та учасник держаної закупівлі, міг і повинен був передбачити ці ризики, проявивши звичайну обачливість. 
2: Зміна зумовлена причинами, які сторона не могла усунути при всій турботливості.
Той факт, що Відповідач не міг зупинити повітряні тривоги, погодні умови (що забороняють роботу кранів) чи атаки БПЛА «Ланцет» не спростовують висновків суду про те, що в умовах активних бойових дій, та будучи залученим до будівництва оборонних споруд навесні 2025 року, Відповідач мав розуміти усі можливі ризики виконання таких робіт.
Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що місця будівництва хоча б одного разу постраждали від атаки БПЛА, погодні умови (дощі та зливи) зробили неможливим використання будівельної техніки та проведення інших робіт, які не були пов`язані з її використанням. Наявність значної кількості повітряних тривог в Україні є загальновідомим фактом, особливо на територіях наближених до лінії бойового зіткнення, що також мав враховувати підрядник укладаючи Договір.
Також відповідачем не доведено, що відновлення робіт на об`єктах будівництва забирало до 1,5 годин робочого часу після кожного сигналу повітряної тривоги. 
3: Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін. Матеріалами справи підтверджується, що Відповідач виконав роботи, але з порушенням строків, і вони були оплачені замовником у повному обсязі. Його твердження про те, що нарахування пені порушує його майнові інтереси, суперечать інтересам замовника, які полягають у забезпеченні обороноздатності держави та швидкому будівництві оборонних об`єктів в умовах наступальних дій держави-агресора. 
Також суд бере до уваги, що на час виникнення усіх тих обставин на які посилається Відповідач, він у визначеному Договором порядку не повідомляв замовника про виникнення обставин непереборної сили, а також не просив змінити чи розірвати договір. Його посилання на виробничі наради де ці питання розглядалися не підтверджені жодними доказами і не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки Договором визначено чіткий порядок дій сторони у разі виникнення обставин форс-мажору. 
4: Із суті договору не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Відповідно до статті 837 ЦК України та пункту 1.1 спірного Договору, Підрядник зобов`язався виконати роботи "на свій ризик", а отже він свідомо прийняв на себе комерційні та організаційні ризики, пов`язані з будівництвом у вказаному регіоні. Проте, Відповідач, діючи «на свій ризик» згідно з умовами договору, не виконав вимог ст. 652 ЦК, а саме — не ініціював зміну строків виконання робіт у договорі під час його дії, або розірвання договору. 
Відсутність хоча б однієї з перелічених умов є підставою для відмови у позові про внесення змін до договору або його розірвання, що не є предметом спору у цій справі. 
При цьому суд наголошує, що наслідком істотної зміни обставин, навіть за наявності усіх вказаних обов`язкових умов згідно ст. 652 ЦК України, є саме зміна або розірвання договору, а не звільнення підрядника від сплати неустойки за порушення строків виконання зобов`язання. 
Наданий Відповідачем висновок Рівненської ТПП від 10 березня 2026 року № 56.01/86, в якому підтверджено настання істотної зміни обставин, в тому числі за Договором підряду 24.03.2025 № 173/4Д щодо зміни термінів виконання зобов`язання або їх розірвання у зв`язку із істотною зміною обставин для ТОВ "ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» долучено судом до матеріалів справи, але він оцінюється судом критично з огляду на сукупність інших наявних у справі доказів, перелічених вище. При цьому сам по собі висновок ТПП не є безумовною підставою для звільнення сторони від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Доводи Відповідача про те, що Позивач не скористався правом одностороннього розірвання договору судом відхиляється, оскільки п. 4.1 розділу 4 Договору визначено саме права Замовника, а тому розірвання договору в односторонньому порядку є правом, а не обов`язком Замовника.
Інші доводи Відповідача судом також відхиляються в силу викладеного та оскільки вони не спростовують висновків суду. 
Підсумовуючи викладене суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 298,88 грн. покладаються на Відповідача оскільки спір доведено до суду з його вини.
Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 – 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельна компанія “Акві-Буд” (вул. Поштова, буд. 27/29, каб. 49, м. Запоріжжя, 69000; код ЄДРПОУ 41400018) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) ) неустойку за Договором підряду від 24.03.2025 № 173/4Д на загальну суму 358 239 (триста п`ятдесят вісім тисяч двісті тридцять девять) грн. 93 коп., у тому числі пеню за порушення строків завершення будівництва – 147 510 (сто сорок сім тисяч п`ятсот десять) грн. 56 коп., штраф у розмірі 7% за прострочення завершення будівництва понад тридцять днів – 210 729 (двісті десять тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн. 37 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 4 298 (чотири тисячі двісті дев`яносто вісім) грн. 88 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 21.05.2026.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.