Справа № 953/2423/26
н/п 2/953/2323/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/

07 травня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря Лущан В.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

встановив:

03 березня 2026 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі: позивач) звернулось до ОСОБА_1 (далі: відповідач) з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №71791193 від 09.04.2025 у розмірі 22 402,50 грн., з яких: 12 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 3 517,50 грн. – заборгованість за відсотками; 5 760,00 грн. – заборгованість за відсотками понадстрокове користування кредитом; 1 125,00 грн. – комісія за надання кредиту.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на укладення 09.04.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем кредитного договору №71791193, набуття права вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу та не виконання відповідачем умов зазначеного договору, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 22 402,50 грн.
До судових засідань 09.04.2026, 07.05.2026 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду сторони не з`явились. Позивач просив розгляд справи здійснювати за своєї відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причину неявки не сповістив.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстави передбачені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи судом не встановлені. 
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.
Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини:
09.04.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладений договір про надання коштів у кредит №71791193, на умовах: сума кредиту – 7 500 грн; строк кредитування – 30 днів; процентна ставка/день –0,500% (фіксована); комісія за надання кредиту – 15% від суми наданого кредиту, та становить 1 125 грн.; проценти за понадстрокове користування кредитом – 4% день; пеня – 4% день; дата видачі кредиту – 09.04.2025; дата повернення кредиту – 08.05.2025; денна процентна ставка/день – 1%. 
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» своє зобов`язання виконало, надало відповідачу кредит у розмірі 7 500 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» вих.№КД-000095878 від 18.12.2025.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач своє зобов`язання не виконав, кредит не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 22 402,50 грн., з яких: 12 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 3 517,50 грн. – заборгованість за відсотками; 5 760,00 грн. – заборгованість за відсотками понадстрокове користування кредитом; 1 125,00 грн. – комісія за надання кредиту.
Позивач набув право вимоги за кредитним договором №71791193 від 09.04.2025, за яким боржником є відповідач, що підтверджується: договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025; додатковою угодою №8 від 26.08.2025; актом прийму передачі реєстру боржників №14 від 26.08.2025; платіжною інструкцією №96; витягом з реєстру боржників №14 від 26.08.2026.
Дослідивши матеріали справи, суд висновує:
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 000 грн. 
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Приписами ст.514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
За приписами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що зазначено у ст. 205, 207 ЦК України.
Судом встановлено, що 09.04.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладений договір №71791193, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 7 500 грн. Право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025.
Кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7 500 грн. 
Відповідачем не надані докази повернення кредиту. 
За таких обставин, оскільки відповідач взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а відтак, заборгованість за тілом кредиту стягується з відповідача на користь позивачу у розмірі 7 500 грн.
Належних доказів отримання відповідачем кредиту у розмірі 12 000 грн., матеріали справи не містять.
Довідка ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» вих.№КД-000095880 від 18.12.2025 про перерахування відповідачу 4 500 грн. відповідно до договору, за не надання кредитного договору, не є належним доказом отримання кредиту.
Щодо стягнення відсотків у розмірі 3 517,50 грн. та 5 760 грн. 
Приписами ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договором №71791193 від 09.04.2025 передбачено сплату відсотків у розмірі 1% від суми кредиту у день протягом строку кредитування та 4% у день від суми кредиту за понадстрокове користування кредитом. Дата видачі кредиту – 09.04.2025, дата повернення кредиту – 08.05.2025. Проценти нараховуються щоденно ,включаючи дати отримання та повернення, на залишок кредиту ,виходячи із строку фактичного користування кредитом до повного погашення заборгованості. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за відсотками нараховувалась на суму 7 500 грн. (один день – 09.04.2025) та 12 000 грн. за період 10.04.2025 по 20.05.2025.
Разом з тим, судом встановлено, що заборгованість за тілом кредиту складає 7 500 грн., а відтак, розрахунок позивача є невірним. 
Враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту складає 7 500 грн., заборгованість за відсотками за період з 09.04.2025 по 20.05.2025 складає 5 850 грн. (7500 *1%*30+7500*4%*12=5 850).
За таких обставин вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню. 
Щодо стягнення комісії у розмірі 1 125 грн.
Договором №71791193 від 09.04.2025 передбачена сплата комісії за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту та становить 1 125 грн.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст.11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15 (провадження №61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які кредитор здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.
Встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, що спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.
Таким чином, вимога позивача про стягнення комісії у сумі 1 125 грн. задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову становить 22 402,50 грн., з яких задоволено –13 350 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у розмірі 1 586,57 грн.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265, 280, 284 ЦПК України, суд, 

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №71791193 від 09.04.2025 у розмірі 13 350 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят) грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 5 850 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 586 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість) грн. 57 коп. 
В іншій частині позову, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Повний текст рішення складений 07.05.2026. 

Суддя Н.В. Єфіменко