Справа № 304/2703/24 Провадження № 2/304/75/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І., 
за участі секретаря судового засідання – Галас Т.Ю.,
відповідача – ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/2703/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості в розмірі 71 038,48 грн за спожиту електричну енергію та сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що воно є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії регулюються, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року, іншими нормативно – правовими актами та договорами, що укладені між відповідними учасниками такого ринку. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до абз. 13 п.1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг. Положеннями п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», а також положеннями п. 7 постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви - приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Так, ОСОБА_2 , якому здійснювалося постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , приєднався до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за цією ж адресою, що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № НОМЕР_1 . Споживачем відмови приєднання до такого договору подано не було, а відтак сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 2.1. договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п. 2.3. договору, місцем виконання цього договору є адреса електроустановки Споживача для забезпечення потреб якої постачальник надає послуги згідно з пункту 2.1. цього договору. Отже, місцем виконання договору є адреса постачання електричної енергії: АДРЕСА_1 . Положення п. 5.10 договору передбачають, що оплата рахунка Постачальника за цим договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Так, згідно п. 9.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Абонентську книжку споживання електричної енергії по особового рахунку № НОМЕР_1 заведено на ОСОБА_2 , у такій вказані обсяги споживання електроенергії, а також відображено суми на оплату побутовим споживачем отриманих послуг. Тобто, в даному випадку, позивач забезпечує відповідачу постачання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно звертає увагу на те, що згідно пункту 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Також п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином строк позовної давності пропущено не було. Оскільки внаслідок неналежного виконання вищезазначених вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_2 за період з липня 2021 року по травень 2024 року утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 71 038,48 грн, оплату такої відповідач у порядку та строки, визначені договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснив, тому просить позов задовольнити. 
Ухвалою судді від 16 січня 2025 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитку електричну енергію, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відтак призначено судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (а. с. 22-23).
Другого квітня 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Ставичного П.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в повному обсязі. Свою позицію обгрунтовує тим, що відповідач не давав явної чи мовчазної згоди на укладення договору про постачання електричної енергії з позивачем. Фактичне споживання електричної енергії не є автоматичним акцептом пропозиції постачальника. Якщо споживач не отримав чіткої інформації щодо умов договору, це слід розцінювати як відсутність фактичного приєднання до договору. Якщо особа не підписувала документ, що підтверджує приєднання до договору (наприклад, письмову угоду чи акти прийому-передачі, не пройшла особисту реєстрацію на платформі постачальника через відповідний електронний кабінет тощо), то факт укладання договору лише на підставі споживання електричної енергії є хибним і таким, що не відповідає дійсній волі однієї із сторін (споживача). Очевидно, що фактичне споживання енергії не є достатньою підставою для укладення договору, якщо споживач не виявив чіткої згоди. Відповідач стверджує, що немає жодних підстав вважати, що мало місце укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг між ним та позивачем, в тому числі і шляхом його приєднання до умов такого договору. Відповідач вважає, що наявна у матеріалах справи копія Абонентської книжки особового рахунку № НОМЕР_1 не є офіційним правовим документом, а є виключно внутрішнім документом позивача, що становить собою частину облікової системи для фіксації взаєморозрахунків з абонентами. Дана книжка велась без жодних правових підстав та без відома відповідача. Жодного відношення відомості вказані в ній до відповідача не мають, оскільки відображення таких здійснюється самим постачальником послуг, тобто позивачем без погодження з відповідачем. У матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достатні докази того, що має місце заборгованість. Адже доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для обліку господарських операцій є первинні документи. Як вбачається з матеріалів справи, первинні документи (в розумінні діючого законодавства), що підтверджують надання послуг, факт їх споживання, а також встановлений законодавством порядок їх обліку/фіксації та подальшу несплату відсутні. Також відповідач звертає увагу і на відсутність в матеріалах справи належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів того, що дане товариство вправі нараховувати плату за електричну енергію з огляду на те, що така електрична енергія не с її власністю, а дане товариство не є правонаступником тих підприємств, які існували до моменту утворення ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та були наділені повноваженнями нараховувати плату за використану електричну енергію (а. с. 37-38).
Десятого квітня 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Ставичного П.І. надійшли письмові заперечення, у яких просив відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в повному обсязі. Так, відповідач стверджує, що немає жодних підстав вважати, що мало місце укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг між ним та позивачем, в тому числі і шляхом його приєднання до умов такого договору. Згідно з законодавством, постачальник зобов`язаний надати споживачу чітку та зрозумілу інформацію про умови договору перед тим, як укладати таку угоду. Якщо така інформація не була надана або була надана неналежним чином, це також може бути підставою для тверджень про відсутність приєднання до умов публічного договору. Відповідач вказує про те, що він не давав явної чи мовчазної згоди на укладення такого договору. Фактичне споживання електричної енергії не є автоматичним акцептом пропозиції постачальника. Судами вищих інстанцій неодноразово наголошувалось на тому, що наявні відомості в Позивача про споживання відповідачем електричної енергії можуть бути зумовлені певними технічними несправностями, у в`язку з чим цьому факту необхідно приділяти особливу увагу при розгляді подібного роду справ. Постачальник універсальних послуг, будучи позивачем у справі, повинен надати суду не тільки відповідні докази того, що споживання електричної енергії здійснювалось відповідачем без стороннього втручання третіх осіб (несанкціоноване підключення третіх осіб), а і відповідні докази того, що відповідний обліковий пристрій (в т.ч. лічильник) споживання електричної енергії є справним та таким, що відповідає сертифікації та метрології. Також матеріали справи не містять жодних вищевказаних доказів, що в свою чергу породжує ряд сумнівів в частині предмета доказування. Відповідач не отримував чіткої інформації від позивача щодо умов договору, що також слід розцінювати як відсутність фактичного приєднання до договору. Якщо особа не підписувала документ, що підтверджує приєднання до договору (наприклад, письмову угоду чи акти прийому-передачі, не пройшла особисту реєстрацію на платформі постачальника через відповідний електронний кабінет тощо), факт укладання договору лише на підставі споживання електричної енергії є хибним і таким, що не відповідає дійсній волі однієї із сторін (споживача). Очевидно, що фактичне споживання енергії не є достатньою підставою для укладення договору, якщо споживач не виявив чіткої згоди. Якщо пропозиція, що розглядається як публічний договір (оферта), була не чіткою або занадто загальною, споживач вправі заперечувати факт його приєднання до умов договору, оскільки публічна оферта повинна містити чітке формулювання щодо прав та обов`язків обох сторін. Твердження позивача про підписання відповідачем договору реструктуризації заборгованості № 35 від 20 вересня 2021 року слід з`ясувати у відповідача під час судового засідання чи підписувався ним такий договір і як він сприймав його умови. Твердження позивача про здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію шляхом формування та виставлення відповідачу платіжних документів у паперовій формі не відповідає дійсності і в матеріалах справи відсутні докази цього. Відсутні докази і того, що позивачем в порядку п.4.14 Розділу IV ПРРЕЕ надавались відповідачу платіжні документи на оплату. В матеріалах справи відсутні первинні документи (в розумінні діючого законодавства), що підтверджують надання послуг, факт їх споживання, а також встановлений законодавством порядок їх обліку фіксації та подальшу несплату. Позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог у заявленому ним позові. Якщо позивач не подав достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення (а. с. 39-40).
Одинадцятого квітня 2025 року до суду надійшла відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг с публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Особливістю даного виду договорів є те, що його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується, тобто споживачем. Якщо жодних дій, направлених на укладення індивідуального договору споживача з надавачем послуг вчинено не було, а також не було висловлено бажання відмовитися від отримання комунальної послуги, то публічний договір приєднання вважається укладеним. Публічний договір це договір, в якому одна сторона взяла на себе обов`язок здійснювати надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору є однаковими для всіх споживачів. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Публічна оферта - це пропозиція суб`єкта господарювання, адресована будь-якій особі укласти договір про надання послуги на умовах, що містяться в публічній оферті. Надання житлово-комунальної послуги здійснюється на договірних засадах, керуючись нормами 526, 633, 634, 641, 642, 714 Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії». Згідно пункту 7 Постанови НКРЕКП, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заявиприєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. З даного випливає, що фактом приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної заяви приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз. другий пункту 2.1.7 глави 2.1 розділу II «Розподіл (передача) електричної енергії на роздрібному ринку» Правил роздрібного ринку електричної енергії). Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач – фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з отриманих даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фактичним та повноправним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 з 03 червня 2003 року. Виходячи з даної норми законодавства, ОСОБА_2 як власник нерухомого майна за вказаною адресою являється індивідуальним споживачем. Невиконання (неналежне виконання) власником своїх обов`язків не звільняє його від відповідальності за порушення відповідних правил, за заподіяння збитків іншій особі у випадку пред`явлення та доведення такою особою обгрунтованої вимоги. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом стаття 525 ЦК України). Згідно зі статтею 13, п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт надання позивачем послуг з постачання електричної енергії Відповідачу підтверджується абонентською книжкою та Довідкою про спожиту та оплачену послугу електропостачання за період з 01 січня 2019 року по 01 травня 2024 року. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-4 (провадження № 6-3193 св18). Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати отриманих послуг у повному обсязі. Позивач належним чином виконував свій обов`язок щодо постачання електричної енергії на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з наявністю заборгованості за спожиту електричну енергію в 2021 році відповідач звернувся із заявою до ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про укладення договору про реструктуризацію заборгованості, що виникла по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Відповідно був укладений Договір щодо реструктуризації заборгованості за постачання електричної енергії № 35 від 20 вересня 2021 року. Таким чином, відповідач безпосередньо своїми діями підтверджував факт укладення договору постачання електричної енергії відповідно до приписів п. 7 Постанови НКРЕКП. Отже, в силу приписів норм вищевказаного законодавства між ТОВ «Закарпаттяенергозбут» та ОСОБА_2 існують договірні відносини. Тобто доводи представника відповідача про те, що нема підстав вважати, що був укладений договір на постачання електричної енергії чи наявність договірних відносини з відповідачем є такими, що не заслуговують на увагу та не можуть бути використанні при ухваленні рішення по справі. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник формував та виставляв Відповідачу платіжні документи у паперовій формі, на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. (4.13. ПРРЕЕ). Відповідно до п.4.14 Розділу IV ПРРЕЕ платіжний документ формується електропостачальником за обсяг електричної енергії. Платіжні документи на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу. Кошти, які надходять за такими платіжними документами обліковуються на особовому рахунку споживача в рахунок оплати платіжних документів, сформованих системою електропостачальника (абз.2 п.4.15 Розділу V ПРРЕЕ). Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який як правило, становить календарний місяць. Відключення електроустановки може здійснюватися лише у разі несплати використаної (спожитої) електроенергії (пп. 4.17, 4.18 Розділу IV ПРРЕЕ). Таким чином, доводи представника відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів наявності заборгованості та її розміру, що має бути підтверджений первинними документами, оформленими відповідно до ст. 9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», є такими, що не заслуговують на увагу. Крім цього зазначає, що ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу, в тому числі і відповідачу ОСОБА_2 . Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тобто обов`язку позивача з постачання енергетичних ресурсів тотожній обов`язок відповідача в оплаті вартості прийнятої (спожитої) електричної енергії. Частиною 3 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник універсальних послуг здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником універсальних послуг при формуванні цін на універсальні послуги, затверджується Регулятором. Звертає увагу, що кошти, які надходять від споживачів електричної енергії є Джерелом для проведення розрахунків товариства за куповану електричну енергію. Відтак неналежне виконання споживачами своїх обов`язків та нездійснення оплати за спожиту електроенергію спричиняє дефіцит коштів постачальника та неможливість такого розрахуватися з контрагентами, а відповідно – закуповувати електричну енергію, чим ставить під загрозу стабільність постачання електричної енергії в регіоні. У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31 грудня 2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Закарпатській області - це ПрАТ «Закарпаттяобленерго») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Закарпатській області це ТОВ «Закарпаттяенергозбут») на умовах раніше укладених договорів. Такий порядок прямо врегульований п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про ринок електричної енергії», п.2 та п.4 Постанови № 312 від 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії». Позивачу у 2019 році були передані дані, що фактичним споживачем та власником об`єкта на яке здійснюється постачання електроенергії, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 та на вказаного споживача було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до приписів Закону України «Про ринок електричної енергії» та приписів ПРРЕЕ, ТОВ «Закарпаттяенергозбут» належним чином здійснювало постачання електричної енергії за вищевказаним об`єктом та вправі просити суд про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яка була спожита в період з липня 2021 року по травень 2024 року в сумі 71 038,48 грн (а. с. 41-48).
Ухвалою суду від 01 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 та його представника – адвоката Ставичного Петра Ігоровича про залишення без розгляду позовної заяви у цивільній справі № 304/2703/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитку електричну енергію.
Шістнадцятого лютого 2026 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення (заперечення) щодо позовної заяви ТОВ «Закарпаттяенергозбут», у яких зазначив, що відповідно до п. 2.1.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312, паспорт точки розподілу є невід`ємною частиною договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Паспорт точки розподілу містить: технічні характеристики засобу обліку; схему підключення; інформацію про повірку; приналежність приладу до об`єкта споживача. Однак, паспорт точки розподілу на об`єкт відповідача АДРЕСА_1 , ніколи не видавався. Позивачем не надано суду: доказів виготовлення такого паспорта; доказів його вручення відповідачу; пояснень щодо його відсутності. Відсутність паспорта точки розподілу, який є невід`ємною частиною договору, свідчить про неузгодженість істотних умов, а отже - про неукладеність договору. Без паспорта точки розподілу неможливо встановити, який саме прилад обліку є розрахунковим, перевірити достовірність показів та підтвердити факт споживання електроенергії саме відповідачем у заявленому обсязі. Також зазначає, що після реорганізації у 2019 році новостворене ТОВ «Закарпаттяенергозбут» не отримувало від відповідача згоди на обробку персональних даних. Позивачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , сформовано платіжні документи, ведеться облік споживання, подано позовну заяву з використанням персональних даних відповідача, отриманих без законної підстави. Відсутність згоди на обробку персональних даних є самостійною підставою для визнання дій позивача незаконними та відмови в задоволенні позову. Припинення електропостачання житлового будинку призвело також і до припинення водопостачання через обезструмлений водяний насос. Це унеможливлює проживання в ньому, що є: примусовим позбавленням житла в розумінні ст. 47 Конституції України та позбавленням достатнього життєвого рівня в розумінні ст. 48 Конституції України. Крім цього вкотре зазначає, що виписка з абонентської книжки є внутрішнім документом позивача, складеним в односторонньому порядку. Вона не містить підпису відповідача, не підтверджує згоди споживача із зазначеними в ній даними та не є доказом факту споживання саме того обсягу, який зазначений. Квитанції про оплату підтверджують лише факт перерахування коштів, але не підтверджують правильність нарахувань та не є доказом обгрунтованості боргу. Позивачем не надано суду жодного акта фіксації показів лічильника, підписаного відповідачем, за період, за який стягується заборгованість. Це свідчить про те, що: факт споживання електричної енергії саме відповідачем не підтверджений належними доказами; обсяг споживання, заявлений позивачем, не може вважатися доведеним; розрахунок заборгованості є одностороннім та непідтвердженим. Оскільки закон вимагає фіксації показів лічильника у відповідних актах, виписки абонкнижки та квитанції не можуть замінити ці акти. Позивач не виконав цього обов`язку, оскільки: не надав актів фіксації показів лічильника з підписом відповідача; не довів факту споживання саме відповідачем саме того обсягу, який заявлений; не підтвердив правильності нарахувань належними первинними документами.
Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення без розгляду позовної заяви у цивільній справі № 304/2703/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитку електричну енергію.
Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року відмовлено представнику позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» – Смірновій Наталії Олександрівні у прийнятті клопотання про збільшення розміру позовних вимог.
Двадцять четвертого лютого 2026 року представник позивача Смірнова Н.О. в електронній формі через систему «Електронний суд» подала відповідь на письмові пояснення (заперечення) щодо позовної заяви (в порядку ч. 2 ст. 278 ЦПК України), у яких зазначила наступне. Так, відповідач ОСОБА_2 стверджує про відсутність паспорта точки розподілу як істотної умови договору. ТОВ «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу. Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії на роздрібному ринку електричної енергії регулюються, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року, іншими нормативно – правовими актами та договорами, що укладені між відповідними учасниками такого ринку. Згідно п.2.1.12 Розділу ІІ «Розподіл (передача) електричної енергії на роздрібному ринку» Правил роздрібного ринку електричної енергії, паспорт точки розподілу є невід`ємною частиною Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається споживачем з відповідним оператором системи розподілу. У даному випадку, функції оператора системи розподілу на території Закарпатській області виконує – ПрАТ «Закарпаттяобленерго»). Оператор системи розподілу під час укладення із споживачами договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії (оформлення заяв-приєднання та паспортів точок розподілу) присвоює всім точкам розподілу електричної енергії за об`єктами існуючих споживачів ЕІС-коди за точками комерційного обліку відповідно до порядку, передбаченого Кодексом комерційного обліку, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311, та інших нормативно-правових актів НКРЕКП, а також актів адміністратора комерційного обліку. Паспорт точки розподілу формується оператором системи розподілу. Його відсутність у матеріалах справи: 1) не свідчить про неукладеність договору, 2) не спростовує факту споживання. Обсяг визначається за даними комерційного обліку, а не за паспортом. Крім цього, у зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31 грудня 2018 року побутові споживачі постачальника за регульованим тарифом (в Закарпатській області — це ПрАТ «Закарпаттяобленерго») автоматично, без додаткової згоди самих споживачів, почали отримувати послуги постачання електричної енергії від нового постачальника електричної енергії (в Закарпатській області - це ТОВ «Закарпаттяенергозбут») на умовах раніше укладених договорів. Такий порядок прямо врегульований п.13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», п.2 та п.4 Постанови № 312 від 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії». Обробка персональних даних допускається без окремої письмової згоди, якщо вона необхідна: для виконання договору; для здійснення прав та обов`язків у сфері господарських відносин; для захисту прав постачальника. Крім того, особовий рахунок відкривається на підставі даних, переданих оператором системи розподілу, що прямо передбачено ПРРЕЕ. Отже, виходячи з вищенаведеного, посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що є порушення незаконної обробки персональних даних, є безпідставним. ТОВ «Закарпаттяенергозбут» у своїй роботі у повній мірі дотримується положень Закону України «Про захист персональних даних». Зокрема, п. 9.1.6 Розділу IX «Вимоги до інформаційного обміну на роздрібному ринку» ПРРЕЕ, передбачено, що обробка персональних даних споживача здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних». Одночасно зазначає, що, припиняючи електропостачання по об`єкту споживання електричної енергії: АДРЕСА_1 , по причині наявності заборгованості споживача ОСОБА_2 , Товариства діяло у повній відповідності до Розділу VII «Умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу» та жодним чином не посягало чи не позбавляло права відповідача на житло чи достатній життєвий рівень, а є прямим наслідком невиконання договірних зобов`язань з боку відповідача. В свою чергу, вбачається перекладення відповідачем відповідальності щодо виконання його обов`язку як споживача електричної енергії щодо своєчасної та повної оплати коштів за спожиту електричну енергію та відповідне порушення вже права постачальника ТОВ «Закарпаттяенергозбут» щодо своєчасного отримання коштів, що в свою чергу, спричиняє їх дефіцит та ставить під загрозу можливість останнього розрахуватися з контрагентами та закуповувати електричну енергію, чим ставить під загрозу стабільність постачання електричної енергії в цілому. Поряд з цим, абонентська (розрахункова) книжка за електроенергію — це документ, який призначений для зручного обліку спожитої електроенергії, запису показників лічильника та фіксації оплати послуг, що використовується побутовими споживачами. Зокрема, дані, щодо обсягів спожитої електричної енергії споживачем, що містяться в абонентській книжці, отримуються постачальником ТОВ «Закарпаттяенергозбут» від оператора системи розподілу на підставі даних комерційного обліку споживача в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку (п.4.3 ПРРЕЕ). Згідно з п.10 Постанови №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР (оператор системи розподілу, в даному випадку ПрАТ «Закарпаттяобленерго»). Первинний документ - це документ, що фіксує господарську операцію. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Звертає увагу на те, що дія ст. 9 вищезгаданого Закону стосується первинних документів господарський операцій, які відображаються під час ведення бухгалтерського обліку та подачі фінансової звітності юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства. Тобто дія вищезгаданої норми законодавства не поширюється на відносини між позивачем та відповідачем щодо факту надання послуг, факту їх споживання, а також порядку їх обліку/фіксації та виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію. Позивач керується Розділом IV «Порядок розрахунків на роздрібному ринку електричної енергії», Розділом IX «Вимоги до інформаційного обміну на роздрібному ринку» Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року. Зокрема, у ПРРЕЕ зазначено вимоги щодо порядку та форми надання інформації в платіжних документах електропостачальника. Водночас, регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник формував та виставляв Відповідачу платіжні документи (квитанцію) у паперовій формі, на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку (4.13. ПРРЕЕ). Відповідно до п.4.14 Розділу IV ПРРЕЕ платіжний документ формується електропостачальником за обсяг електричної енергії. Платіжні документи на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу. Кошти, які надходять за такими платіжними документами обліковуються на особовому рахунку споживача в рахунок оплати платіжних документів, сформованих системою електропостачальника (абз.2 п.4.15 Розділу V ПРРЕЕ). Таким чином, обсяг спожитої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку. В свою чергу, дані комерційного обліку формуються адміністратором комерційного обліку (оператором системи розподілу). Додатково зазначає, що ПРРЕЕ не містять вимоги, що кожен розрахунок має підтверджуватися актом із підписом споживача. Підпис споживача необхідний лише: при складанні акту про порушення, при фіксації технічного втручання, у випадках спору під час контрольного огляду. Для звичайного щомісячного нарахування такого обов`язку немає. З огляду на вищевикладене: 1) обсяг спожитої електричної енергії визначено відповідно до ПРРЕЕ на підставі даних комерційного обліку; 2) ПРРЕЕ не містять вимоги щодо обов`язкового складання щомісячних актів із підписом споживача; 3) факт споживання електричної енергії підтверджується даними оператора системи розподілу; 4) договір постачання є публічним і вважається укладеним з моменту фактичного споживання електричної енергії; 5) обробка персональних даних здійснюється на законній підставі відповідно до ст.11 Закону України «Про захист персональних даних». Тобто твердження відповідача є такими, що не заслуговують на увагу.
Ухвалою суду від 03 червня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у цивільній справі №304/2703/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Ухвалою суду від 03 червня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 304/2703/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
У ході судового розгляду справи представники позивача ОСОБА_3 та адвокат Фартушок Т.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили такі задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та його представники – адвокати Ставичний П.І. та Росул О.М. просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 
Згідно із ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім, обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
За визначенням, наданим у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Водночас відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 429, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу.
Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.
Відповідно до п. 1.2.8. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі – ПРРЕЕ) постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір), комерційна пропозиція та копії інших документів товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» розміщені на його офіційному веб-сайті: https://zakarpatzbut.energy/ (а. с. 6-8).
В п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Суд встановив, що позивачем постачається електрична енергія за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а. с. 9-12, 49-50).
Власником вказаної квартири згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 398025881, сформованої 07 жовтня 2024 року, є ОСОБА_2 (а. с. 32). 
За цією адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 . Випискою з абонентської книжки особового рахунку № НОМЕР_1 підтверджується факт споживання відповідачем ОСОБА_2 електричної енергії та часткової сплати ним рахунків за її споживання (а. с. 9-12, 49).
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, про що свідчать його конклюдентні дії, які полягають у фактичному споживанні електричної енергії за вищенаведеною адресою та частковій оплаті виставлених рахунків Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпяттяенергозбут».
Отже, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з постачання електричної енергії.
Що стосується наявних у матеріалах справи заяви ОСОБА_2 від 20 вересня 2021 року, адресованої директору ТОВ «Закарпаттяенергозбут» з пропозицією укласти договір на реструктуризацію заборгованості за постачання електричної енергії, та Договору № 35 щодо реструктуризації заборгованості за постачання електричної енергії від 20 вересня 2021 року, то підписання таких відповідач не визнає, з приводу чого звертався до правоохоронних органів, внаслідок чого розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 358 КК України. 
Однак, наявність вказаного кримінального провадження не спростовує висновків суду щодо наявності між сторонами договірних відносин, а відтак і боргових зобов`язань відповідача ОСОБА_2 . 
У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт (п. 2.1.7 ПРРЕЕ).
У матеріалах справи відомості про те, що відповідач ОСОБА_2 звертався до позивача з письмовою заявою про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт, відсутні. 
Згідно з пунктом 4.1. ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.
Відповідно до пункту 4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем, виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.
Згідно з пунктом 4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Відповідно до умов п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Згідно п. 5.10 Договору, оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
За змістом підпункту 1 пункту 6.2 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, що кореспондується із правом постачальника згідно з підпунктом 1 пункту 7.1 Договору отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається з Абонентської книжки особового рахунка № НОМЕР_1 та Довідки № 308/501-16 від 04 квітня 2025 року про спожиту та оплачену послугу електропостачання за період з 01 січня 2019 року по 01 травня 2024 року, відповідач ОСОБА_2 періодично сплачував кошти за спожиту електроенергію, але не в повному обсязі, у зв`язку з чим має заборгованість за спожиту електроенергію за період з липня 2021 року по травень 2024 року в сумі 71 038,48 грн (а. с. 9-12, 49-50).
Поданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, який підтверджує заборгованість відповідача за наданими позивачем послугами з постачання електричної енергії. Протилежного відповідачем не доведено. 
Оскільки відповідач не виконав свій обов`язок щодо сплати вартості спожитої електричної енергії, порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача 71 038,48 грн вартості спожитої електричної енергії.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність правових підстав для їх задоволення.
З приводу доводів відповідача про те, що він є пенсіонером 76 років, особою з інвалідністю ІІІ-групи, суд зазначає, що відсутність доходів не звільняє його від обов`язку оплати наданих комунальних послуг. Крім цього, відповідач не позбавлений можливості звернутися за отриманням субсидії за наявності у нього передбачених законом підстав для цього.
Інші доводи, які наводить сторона відповідача у відзиві на позовну заяву та інших поданих в ході судового розгляду письмових поясненнях по суті справи, суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильності висновків суду. 
Одночасно суд вважає звернути увагу на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. 
В ході судового розгляду вказаної справи сторони визнали та не заперечили, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області розглядався спір між ОСОБА_2 як позивачем та Приватним акціонерним товариством «Закарпаттяобленерго» як відповідачем, пов`язаний з правомірністю електропостачання на об`єкт відповідача. 
Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 листопада 2025 року у цивільній справі № 304/523/25 відмовлено повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Тоді ОСОБА_2 просив суд: визнати дії відповідача, Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», код ЄДРПОУ 00131529, 89412, юридична адреса: с.Оноківці, вул. Головна, 57, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., код ЄДРПОУ: 00131529, протиправними; зобов`язати відповідача здійснити підключення його житла до електромережі, тим самим відновити припинене електропостачання; стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 травня 2026 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 526, 610, 611, 612 ЦК України, ст. 4, 12, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 258-259, 265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію — задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 71 038 (сімдесят одна тисяча тридцять вісім) грн 48 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», ЄДРПОУ: 41999833; місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Жупанатська, 18.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Представник відповідача: адвокат Ставичний Петро Ігорович, РНОКПП: НОМЕР_3 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 . 
Представник відповідача: адвокат Росул Олег Мирославович, РНОКПП: НОМЕР_4 ; місцезнаходження: 88016, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/9. 

Повне судове рішення складено 11 червня 2026 року. 

  	Головуючий:	Ганько І. І.