Іванівський районний суд Одеської області

Справа № 499/743/26 
Провадження № 2-о/499/33/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

28 травня 2026 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі судді Кравчука Олександра Олександровича, з участю секретаря судового засідання Кирилової Світлани Федорівни, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

У С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції учасників справи такий
25 травня 2026 року ОСОБА_1 (далі також – заявник) подала заяву, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 ), який проживає в будинку АДРЕСА_1 (далі – будинок) на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з нею в будинку АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до її місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування; заборонити ОСОБА_2 особисто i через третіх ociб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто i через третіх ociб (далі також – заява).
В обґрунтування заяви заявник зазначає таке: з 27 червня 2020 року дотепер вона та ОСОБА_2 проживають в будинку; ОСОБА_2 протягом тривалого часу зловживає спиртними напоями та неодноразово влаштовував конфлікти під час яких ображає її нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою; неодноразово викликала поліцію, внаслідок чого стосовно ОСОБА_2 складалися протоколи про адміністративне правопорушення; ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності; просить задовольнити заяву.
2. Суд щодо неприбуття в судове засідання сторін зазначає таке
2.1. Заявник, заінтересована особа до судового засідання не з`явилися про причини свого неприбуття суд не повідомили, заяв та клопотань не подавали, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.
2.2. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (частина 1, 2 статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України, далі – ЦПК).
Суд вважає можливим розгляд справипро видачу обмежувального припису, оскільки неприбуття заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи, яка має розглядатися не пізніше 72 годин після надходження заяви.
3. Фактичні обставини та докази встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі
Іванівський районний суд Одеської області постановою від 16 березня 2026 року визнав ОСОБА_2 винним у чиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення штраф у розмірі восьмидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1360 гривень (далі – постанова від 16 березня 2026 року).
За постановою від 16 березня 2026 року ОСОБА_2 28 лютого 2026 року, 01 березня 2026 року, 03 березня 2026 року перебуваючи в будинку повторно протягом року, допустив образливі дії із застосуванням ненормативної лексики (нецензурної лайки) щодо заявника, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.
Іванівський районний суд Одеської області постановою від 30 березня 2026 року визнав ОСОБА_2 винним у чиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення штраф у розмірі восьмидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1360 гривень (далі – постанова від 30 березня 2026 року).
За постановою від 16 березня 2026 року ОСОБА_2 08 березня 2026 року, 09 березня 2026 року перебуваючи в будинку повторно протягом року, допустив образливі дії із застосуванням ненормативної лексики (нецензурної лайки) щодо заявника, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.
Характеристика видана Великобуялицькою сільською радою Березівського району Одеської області свідчить, що ОСОБА_2 тимчасово не працює, зловживає спиртними напоями, нарікань та скарг з боку сосудів та жителів селища Буялик не надходило (а.с. 13).
4. Норми права, які застосував суд такі
4.1. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон № 2229-VIII), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII).
Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII). 
Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII).
Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII).
Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII).
До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (пункт 2 частини 1 статті 24 Закону № 2229-VIII). 
Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина 2 статті 26 Закону № 2229-VIII). 
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина 3 статті 26 Закону № 2229-VIII). 
4.2. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи частина 1 статті 76 ЦПК.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК).
5. Мотиви застосування норм права такі
5.1. Суд зазначає, що у кожному конкретному випадку під час розгляду справ про видачу обмежувального припису необхідно враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства. 
Докази, що додаються до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватися місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. 
Це мають бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії стосовно заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.
Такими докази можуть бути, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонний припис стосовно кривдника, прийнятий працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, який прийняв суд у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань тощо.
5.2. Суд зауважує, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, бо має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому способом порушення прав і свобод.
Під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
5.3. Суд зазначає, що заявник в заяві зазначила та подала постановами від 16 березня 2026 року, 30 березня 2026 року, які свідчать про виникнення між нею та ОСОБА_2 час від часу побутових конфліктів, під час яких застосовується ненормативна лексика.
Натомість заявник не подала жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_2 , починаючи з 10 березня 2026 року продовжував вчиняти щодо неї протиправні дії у виді домашнього насильства, або що існують ризики продовження щодо неї таких протиправних дій, настання тяжких або особливо тяжких наслідків вчинення домашнього насильства, а також іншої шкоди.
Заразом суд зауважує, що останній випадок домашнього насильства мав місце 09 березня 2026 року, а заявник звернулася до суду лише 25 травня 2026 року.
Відтак, заявник не надала належних, допустимих та достатніх доказів, на підставі яких можна зробити висновки про наявність обґрунтованих підстав для видачу обмежувального припису та ризиків вчинення щодо неї домашнього насильства у будь-якому його прояві й до судового засідання не з`явилася.
6. Висновок такий
З огляду на зазначене суд доходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.
7. Розподіл судових витрат такий
Зважаючи на приписи частини 3 статті 350-5 ЦПК суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 259, 263-265, 350-5,-350-6ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.
Рішення може бути оскаржене способом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.
Повне судове рішення складене 28 травня 2026 року.

Суддя	Олександр КРАВЧУК