Справа № 405/8236/24
2/405/1660/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Кропивницький

Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:
головуючого-судді: Драного В.В.
за участі:
секретаря судового засідання Дятел О.В.
представника позивача Булгакова С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

Нацбанк України, представником якого є Булгаков С.В. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту в сумі 18808,65 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 22.07.2014 року між Нацбанк України та працівником управління Нацбанк України Голбуренко О.Л. був укладений договір № 646 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі з внесенням у подальшому до нього змінами згідно з додатковим договором № 673 від 17.07.2015 року. За умовами договору позивач надає позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 30000,00 грн. строком користування на три роки. У зв`язку з систематичним порушенням позичальником умов договору Нацбанк України у 2016 році звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням суду від 25.05.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Нацбанк України заборгованість за договором в сумі 11 930,97 грн. В подальшому відповідач продовжувала не сплачувати кошти за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 10.05.2024 року утворилась заборгованість в сумі 29873,88 грн, з якої заборгованість за кредитом 19171,00 грн. заборгованість по процентам 10702,88 грн. Враховуючи рішення суду від 25.05.2017 року заборгованість за кредитом становить 18808,65 грн, з яких заборгованість за кредитом 10008,00 грн., заборгованість за процентами 8800,65 грн. На письмову вимогу банку про сплату заборгованості відповідач не реагує.
За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та судовий збір.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.01.2025 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду були направлені за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцю проживання відповідача.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пославшись на викладене у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась.
Представник відповідача адвокат Мельник О.В. у період з 26.05.2025 року по 17.03.2026 року неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду справи, письмових пояснень по суті справи або відзиву на позовну заяву до суду від представника відповідача не надходило. 
Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що за клопотанням представника відповідача розгляд справи був неодноразово відкладений, проте правом подання відзиву на позовну заяву сторона відповідача не скористалась, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне провести судовий розгляд за відсутності відповідача та її представника. 
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.07.2014 року між Національним банком України та ОСОБА_1 було укладено договір № 646 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі, за умовами якого позивач надав позичальнику кредит (середньостроковий) на споживчі цілі: на придбання побутової техніки, ремонт, лікування в сумі 30 000,00 грн. строком користування на 3 роки з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданого кредиту.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору Національний банк надає позичальнику кредит на умовах повернення, платності, забезпечення, строковості та цільового використання. Кредит надається шляхом зарахування на особовий рахунок позичальника, який відкривається в операційному управлінні Національного Банку.
Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, позичальник взяв на себе зобов`язання здійснювати повернення кредиту шляхом уповноваження Національного банку за цим договором щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 833 грн. 00 коп., починаючи з серпня 2014 року, а в останній місяць користування кредитом – у сумі 845 грн. 00 грн. та суму для оплати за користування кредитом.
Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, за користування отриманим кредитом на споживчі цілі позичальник щомісячно під час роботи в Національному банку здійснює оплату в розмірі 10 % відсотків річних.
Згідно з п. 4.1.2 кредитного договору, позичальник взяв на себе зобов`язання до 22.07.2017 року повернути Національному банку отриманий кредит.
Відповідно до п. 6.1 договору зміни до договору вносяться під час його дії за письмовою згодою сторін шляхом укладання додаткового договору, що стає невід`ємною частиною цього договору і набирає чинності лише після його підписання уповноваженими особами обох сторін.
17.07.2015 року між Нацбанк України та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 673 до договору про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 22.07.2014 року № 646, за умовами якого п.п. 3.1, 3.2 сторони виклали в новій редакції, а саме: п. 3.1 договору повернення кредиту здійснюється позичальником шляхом внесення готівкою щомісячної суми повернення кредиту в касу Національного банку або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок Національного банку до 20 числа кожного місяця в сумі 833 грн. 00 коп., починаючи з липня 2015 року, а в останній місяць користування кредитом - у сумі 845 грн. 00 коп. та суму оплати за користування кредитом.
Відповідно до п. 3.2 договору № 673 за користування отриманим кредитом на споживчі цілі позичальник щомісячно здійснює оплату в розмірі 10 % відсотків річних.
Позивач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 001 (846765501) від 22.07.2014 року та меморіальним ордером № 002 (71173475) від 22.07.2014 року, в той час як відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків виконувала не належним чином.
У звязку з чим рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2017 року у цивільній справі № 405/6162/16, позом Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Національного банку України, код ЄДРПОУ 00032106, заборгованість за договором № 646 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі від 22.07.2014 року в розмірі 11 930,97 грн. з яких заборгованість за кредитом у розмірі 9 163,00 грн., заборгованість за процентами у розмірі 1 902,23 грн., пеня за простроченим кредитом у розмірі 725,68 грн., пеня за простроченими процентами у розмірі 140,06 грн., а також судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. 
В подальшому відповідач продовжувала не сплачувати кошти за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 10.05.2024 року утворилась заборгованість в сумі 29873,88 грн, з якої заборгованість за кредитом 19171,00 грн. заборгованість по процентам 10702,88 грн., що підтверджено розрахунком та виписками з рахунку обліку строкової заборгованості ОСОБА_1 за договором від 22.07.2014 року № 646.
Враховуючи суму заборгованості за договором, яка стягнута з відповідача за рішенням суду від 25.05.2017 року, заборгованість за кредитом станом на 10.05.2024 року становить 18808,65 грн, з яких заборгованість за кредитом (19171,00 - 9 163,00) 10008,00 грн., заборгованість за процентами (10702,88 - 1 902,23) 8800,65 грн. 
20.02.224 року та 19.03.2024 року на адресу відповідача позивачем направлено вимогу про погашення заборгованості по кредиту, однак відповідачем не виконана.
За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України).
Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики, сплати процентів, у зв`язку з чим заборгованість в сумі 18808,65 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн.
Керуючись ст.ст. 19, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, ЄДРПОУ 00032106) заборгованість за договором про надання кредиту в розмірі 18 808,65 грн., а також судовий збір в сумі 3028,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 24.04.2026 року.

Суддя Подільського районного суду
міста Кропивницького Владислав Вікторович Драний