Слобідський районний суд міста Харкова 

Номер провадження 1-кп/641/2/2026 	Справа № 641/63/26 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року 
Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 12025221150001342 від 17.12.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з вищою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КПК України раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
установив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, 15.12.2025 в період часу з 11:00 до 12:00, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебував у приміщенні ТОВ «Медичний центр «Надія-21», який розташований за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 102/112, де в коридорі на стільці побачив належний ОСОБА_5 гаманець чорного кольору, який ОСОБА_5 випадково залишив на стільці без нагляду. В цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний корисливий умисел, направлений на таємне заволодіння належним ОСОБА_5 майном, а саме належним йому гаманцем. У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи за аепзпною вище адресою, в той же день та час, реалізуючи свій раптовий злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, продовженого до теперішнього часу, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв зі стільця, таким чином таємно викрав, належний ОСОБА_5 гаманець, в якому знаходились гроші в сумі 15520 гривень, який в подальшому сховав до лівої кишені вдягненої на ньому куртки. Після чого, ОСОБА_4 разом з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 15520 гривень.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення – злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування у вчиненому ним діянні, не оспорював встановлених в ході розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких йому пред`явлене обвинувачення. Також пояснив, що перебував у приміщенні ТОВ «Медичний центр «Надія-21» в у черзі за отриманням метадону, оскільки перебуває на замісній терапії, на стільці побачив чужий гаманець чорного кольору, взяв його, забрав звідти грошові кошти в сумі 15520 грн, а сам гаманець потім викинув за будівлею. Кошти використав у власних цілях. Про вчинене шкодує. Майнову шкоду на даний час потерпілому ще не відшкодував, оскільки не має постійного заробітку. 
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, суду надана заяву, в якій просив провести судовий розгляд кримінального провадження за його відсутності в зв`язку з перебуванням його на військові службі, не заперечує проти здійснення судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Прокурор не висловила жодних заперечень щодо встановлених обставин.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_4 обвинувачення, у добровільності його позиції, а також з`ясував позиції інших учасників судового провадження і належно роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, його щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання, не встановлено.
Мотиви призначення покарання
Прокурор строком на 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. під час судових дебатів просила призначити обвинуваченому покарання в межах мінімальної санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з іспитовим
Обвинувачений під час судових дебатів просив визначити йому іспитовий строк. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має зареєстроване місце проживання в місті Харкові та фактично проживає у Харківській області, за місцем проживання характеризується посередньо, має вищу освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, має хронічні невиліковні захворювання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з синдромом залежності від опіоїдів, в силу ст. 89 КК України не судимий Відповідно до досудової доповіді, складеної Слобідським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області ризик вчинення повтореного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства – середній.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину, що пом`якшує, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, а тому наявність підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком. На період іспитового строку суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на  ОСОБА_4  такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: DVD-R диск з відеозаписом по факту крадіжки з Медичного центру «Надія-21» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя    	ОСОБА_1