Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/7465/25
Провадження № 2/650/841/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді – Хомик І.І.,
за участю секретаря судового засідання – Дорошенко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Великоолександрівська державна нотаріальна контора, про тлумачення змісту заповіту, збільшення частки у спадковому майні,

в с т а н о в и в:
09.12.2025 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Великоолександрівська державна нотаріальна контора, про тлумачення змісту заповіту, збільшення частки у спадковому майні. Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача – ОСОБА_3 .
За життя покійна була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
16 серпня 1983 року ОСОБА_3 , склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Великоолександрівської державної нотаріальної контори, за яким все своє належне майно заповіла своїм дітям, позивачу та її брату ОСОБА_4 
24.02.2022 року позивач разом із братом звернулися до державного нотаріуса Великоолександрівської державної нотаріальної контори із заявами на прийняття спадщини після смерті матері, була заведена спадкова справа № 39/2022.
Після повномаштабного вторгнення рф подальше оформлення прийняття спадщини припинилося.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача ОСОБА_4 
28.02.2025 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну їй частку, на що їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у заповіті не визначені частки.
Протягом тривалого часу позивач здійснювала постійний догляд за матір`ю, допомагала їй у побуті, доглядала у період хвороби. Після смерті матері здійснила її поховання, профінансувала виготовлення та встановлення надмогильного пам`ятника.
Після відкриття спадщини позивач підтримує будинок у належному стані, регулярно контролює стан будинку, здійснює поточне утримання, сплачує комунальні послуги.
У зв`язку з тим, що за життя брата вони не дійшли згоди щодо визначення часток у спадковому майні, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала згідно обставин, викладених у позовній заяві.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що жодних заперечень щодо їх задоволення не має.
Третя особа без самостійних вимог у судове засідання не з`явилася, заяву про причини неявки до суду не подала.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.10.2021 року, виданим Великоолександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис за № 261. 
За життя ОСОБА_3 , мала у власності житловий будинок, розташований на приватній земельній ділянці площею 0.15 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться у АДРЕСА_2 , та земельну ділянку, площею 0.0257 га., для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Великоолександрівської селищної ради, Бериславського району Херсонської області. 
16 серпня 1983 року ОСОБА_3 , склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Великоолександрівського району Херсонської області (зареєстрованого в реєстрі за № 460) за умовами якого все належне їй майно заповідала своїм дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 
24.02.2022 року позивач та ОСОБА_4 , подали заяви до Великоолександрівської державної нотаріальної контори на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , була заведена спадкова справа № 39/2022.
Після початку повномасштабного вторгнення рф подальше оформлення прийняття спадщини було припинене.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_4 . Після його смерті єдиною спадкоємицею на спадкове майно, в тому числі на право частки у спадковому майні після смерті ОСОБА_3 , є його донька ОСОБА_2 - відповідач.
28.02.2025 року позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на свою частку, на що їй було відмовлено, оскільки спадкодавець заповідала все належне їй майно без визначення часток кожному.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Статтею 1256 ЦК України передбачено можливість тлумачення заповіту після відкриття спадщини у разі спору між спадкоємцями, яке здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України, оскільки заповідачу надане право власноручно писати заповіт, і тому можливі ряд суб`єктивних причин, які можуть вплинути на зміст заповіту, що в подальшому призведе до необхідності його тлумачення. Статтею 1233 ЦК України визначено поняття заповіту, яким є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 
Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.
Відповідно до частини другої статті 1256 ЦК України суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача.
Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті.
Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.
Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини.
Тлумачення заповіту - це з`ясування змісту заповіту як дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно п. 2.1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Метою тлумачення заповіту є забезпечення найбільш повного здійснення волі заповідача. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене лише після відкриття спадщини, тобто у зв`язку зі смертю заповідача або оголошення його померлим. Саме тому, при тлумаченні заповіту не діє загальне правило про тлумачення правочину його стороною, закріплене в ст. 213 ЦК України, а діє спеціальне правило, закріплене в ст. 1256 ЦК України, згідно з яким тлумачення заповіту здійснюється спадкоємцями. Шляхом застосування механізму тлумачення заповіту усуваються певні недоліки його змісту, у зв`язку з якими нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.
Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст.
З правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 30 липня 2020 року в справі № 378/1160/15-ц убачається, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.
Отже, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті.
Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.
Відповідно до статей 1216, 1218, 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком тих, котрі нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне, розтлумачити заповіт від 16.08.1983 року, посвідчений Великоолександрівською державною нотаріальною конторою, та зареєстрований у реєстрі за № 460.
Вирішуючи питання тлумачення правочину судом враховується, що цивільне судочинство направлене на захист прав та інтересів громадян.
Таким чином, суд вважає, що спірний заповіт може бути розтлумачений судом.
Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог щодо зміни розміру часток між спадкоємцями, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження можливості збільшення розміру частки у спадковому майні позивача, за рахунок зменшення частки у спадковому майні відповідача. 
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. 
Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 89, 206, 258 - 259, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Великоолександрівська державна нотаріальна контора Херсонської області, про тлумачення змісту заповіту, збільшення частки у спадковому майні – задовольнити частково.
Розтлумачити зміст заповіту від 16.08.1983 року, посвідчений Великоолександрівською державною нотаріальною конторою, та зареєстрований у реєстрі за № 460, складеного ОСОБА_3 власноручно, як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким остання заповіла ОСОБА_6 та ОСОБА_4 по частки всього належного їй майна.
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Великоолексаандрівська державна нотаріальна контора Херсонської області, щодо збільшення частки у спадковому майні ОСОБА_1 за рахунок зменшення частки у спадковому майні ОСОБА_4 . 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя  Ірина ХОМИК