Справа № 215/34/18 
2/215/11/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року         м. Кривий Ріг

Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 
у складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В., 
за участю секретаря судового засідання – Ковалєвської Л.В.,
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у спрощеному провадженні з повідомлення учасників без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (ЄДРПОУ: 03341397, місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, Криворізький район, місто Кривий Ріг, пр. Металургів, 1) до ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за не облікований (донарахований) об`єм природного газу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу в розмірі 22304,04 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є споживачем природного газу за адресою – АДРЕСА_2 . За адресою відповідача 14.08.2017 р., представниками ПАТ «Криворіжгаз», було складено акт № 0198 про порушення, а саме «несанкціонований відбір природного газу шляхом несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу прихованим способом. Після демонтажу лічильника виявлено пошкоджений біндекс». Згідно акту про порушення від 16.08.2017 р. відповідачу було нараховано суму заборгованості за період з 13.03.2017 р. по 05.07.2017 р. в розмірі 22304,04 грн.. Вказана сума відповідачем не сплачена.
В подальшому позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути також інфляційні втрати – 4146,32 грн, 3% річних 1721,87 грн, та судові витрати в розмірі 1600 грн (а.с.182-183).
Ухвалою суду від 06.02.2018 р. відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників процесу (а.с.28).
Відповідач надав відзив на позов, в якому вказує, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки не є споживачем послуг позивача і те, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не дає підстав позивачу звертатися до нього з вказаним позовом. Крім того, відповідач посилається на п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, відповідно якого визначено, що споживач природного газу (споживач) – фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Також вказує, що споживачем за вказаною адресою є ОСОБА_2 відповідно до договору № 5040976 про надання населенню послуг з газопостачання від 17.12.2009 р., і саме споживач згідно п. 32 даного договору несе відповідальність, зокрема, за лічильник газу. Лічильник газу був придбаний ОСОБА_2 саме у позивача, який його передав, та опломбував, згідно паспорту на лічильник, та акту приймання газового лічильника від 03.08.2012 р. Він не є спеціалістом з питань, що стосуються засобів вимірювальної техніки, тому лише зі слів перевіряючих підписав акт, хоча не мав жодних на те повноважень (а.с. 36-43).
23.04.2018 р. представник позивача надав відповідь на відзив, в якому вказала, що побутовий споживач – фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі і для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 5 правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496, та п. 4 глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем).
Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі - ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2498.
Відповідно до п. 3 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем (надалі - кодекс) Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,634,641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Як вбачається з вищевикладеного, споживачем природного газу є не власник нерухомого майна, а особа, яка безпосередньо здійснює користування природним газом для власних потреб. Між позивачем та відповідачем укладено договір за типовою формою в результаті його акцептування Відповідачем, що підтверджується документами (акт про порушення, реєстром на зняття показань лічильників). Окрім того факт того, що відповідач є споживачем природного газу за адресою АДРЕСА_2 , підтверджується інвентаризаційною карткою підписаною відповідачем. Крім того, наданий відповідачем до відзиву на позовну заяву договір № 5040976 про надання населенню послуг з газопостачання від 17.12.2009 р. станом на сьогоднішній день є не чинним адже кодексом газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 р. № 2494 та правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 р. № 2496, затверджений новий порядок укладання договору постачання природного газу та договору розподілу природного газу.
Також позивач вважає за необхідне звернути увагу на те, що акт про порушення № 0198 від 14.08.2017 р. підписано відповідачем з наступними зауваженнями: «с актом нарушения согласен, на експертизе не настаиваю, примите во внимание, що ми маємо статус многодітної родини». Таким чином, позивач заперечує твердження відповідача про те, що він не є споживачем природного газу спростовується матеріалами справи (а.с.44-47).
02.05.2018 р. відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що не погоджується з доводами позивача, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено поняття «нечинного договору», а також вказав, що споживачем природного газу за спірною адресою є інша особа, яка є власником домоволодіння та несе відповідальність за газове обладнання.
Крім того, відповідач зазначив, що договір про надання послуг з газопостачання укладено саме з власником житлового будинку та фактично виконується, а також звернув увагу на відсутність належного обґрунтування застосування позивачем норм Кодексу газорозподільних систем (а.с.54-55).
22.05.2019 р. представником позивача подано до суду клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача, а саме Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», у зв`язку зі зміною найменування та затвердженням нової редакції статуту товариства (а.с.71-79).
Ухвалою суду від 18.09.2019 р. зазначене клопотання представника позивача задоволено та залучено до участі у справі правонаступника позивача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (а.с.82).
Крім того, 18.12.2018 р. представником позивача подано до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що договір про надання послуг з газопостачання, укладений раніше з іншою особою, на даний час не є чинним у зв`язку зі змінами законодавства у сфері газопостачання.
Позивач також зазначав про застосування положень Кодексу газорозподільних систем та правил постачання природного газу, звертав увагу на порядок укладення договору розподілу природного газу, а також на те, що споживачем може вважатися особа, яка фактично користується природним газом.
Крім того, позивач посилався на обставини виявленого порушення та зазначав, що технічний стан лічильника газу, зафіксований під час експертизи, відповідає його стану на момент демонтажу (а.с.90-92).
Також позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи доказів, а саме інформації про оплату спожитого природного газу за відповідною адресою за певний період, яку судом долучено до матеріалів справи (а.с.93).
20.01.2020 відповідач подав до суду відповідь на пояснення позивача, в яких зазначив, що договір про надання послуг з газопостачання укладено з іншою особою, а саме: ОСОБА_2 , який є власником домоволодіння, а тому саме він є споживачем природного газу (а.с.172-173).
Вказував, що набрання чинності новими нормативно-правовими актами у сфері газопостачання не припиняє дію раніше укладеного договору, а також звертав увагу на розмежування функцій постачальника природного газу та оператора газорозподільної системи.
Крім того, зазначав, що сам факт реєстрації та проживання особи за певною адресою не є достатнім для визнання її споживачем природного газу без укладення відповідного договору або вчинення дій, що свідчать про приєднання до нього.
Також відповідачем до додаткових пояснень долучено копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 27.08.2019 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.94.2019 р. по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за не облікований (донарахований) об`єм природного газу (а.с.174-181).
18.09.2020 р. позивач надав клопотання про долучення до матеріалів справи диску з матеріалами відео фіксації під час проведення 16.08.2017 р. експертизи лічильника газу, демонтованого 14.08.2017 за адресою відповідача: АДРЕСА_2 (а.с. 185-187).
Представник позивача у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 139, 159, 166, 197, 207).
Ухвалою суду від 05 травня 2025 року було задоволено заяву представника позивача про виклик та допит свідка ОСОБА_3 (а.с.195).
Разом з тим, 08 серпня 2025 року представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку зазначеного свідка.
Однак, станом на день ухвалення рішення у справі явку свідка позивачем не забезпечено, клопотань про повторний виклик свідка або вжиття інших заходів для забезпечення його допиту до суду не надходило.
За таких обставин суд вважає, що позивач не скористався наданими йому процесуальними правами щодо подання та дослідження доказів, у зв`язку з чим справа підлягає розгляду на підставі наявних у ній доказів.
Судом враховано, що відповідно до положень ЦПК України судове провадження має здійснюватися з дотриманням принципу розумності строків розгляду справи, а учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та не допускати зловживання ними.
Разом з тим, неодноразове подання представником позивача клопотань про відкладення розгляду справи за відсутності об`єктивних перешкод для участі у судових засіданнях призводить до безпідставного затягування розгляду справи.
Враховуючи, що позов у даній справі подано 05 січня 2018 року, а розгляд справи триває протягом значного проміжку часу, суд вважає, що подальше відкладення розгляду справи призведе до безпідставного затягування судового розгляду та порушення принципу розумності строків, визначеного ЦПК України.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, та повторно у судове засідання не з`явився, що підтверджується, розпискою від 24.10.2025 р. (а.с.201) та довідкою про доставку повідомлення у додаток “VIBER” від 12.12.2025 р. (а.с. 206).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач проти винесення заочного рішення не заперечує, про що надав суду заяву (а.с.145).
Враховуючи повторну неявку сторін у судове засідання, належне їх повідомлення, а також тривалий строк розгляду справи, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній доказами та можливість заочного розгляду справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. 
Враховуючи неявку сторін у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Інших заяв та клопотань сторони не подавали.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування укладення договору розподілу природного газу між сторонами та вартість не облікованого об`єму природного газу покладено на позивача.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 не є власником домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а лише там зареєстрований.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.09.2005 р. серії НОМЕР_2 , власником домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 (а.с.42).
Згідно з актом прийому газового лічильника від 03.08.2012 р. споживачем природного газу вказано ОСОБА_2 , також зазначено, що на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3 , та в цьому ж акті зазначено, що «Споживач несе відповідальність за збереження пломб. У разі пошкодження лічильника газу, повірочного штампу, цілісності пломб та інших дій, які привели до зниження показників лічильника, розрахунок матеріальної шкоди здійснюється згідно затверджених норм витрат газу (а.с.40).
Відповідно до пунктів 1, 3, 4, 5, 7 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. За однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем.
Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.
Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.
Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.
Оператор ГРМ може надати споживачу підписану його уповноваженою особою письмову форму договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Позивачем не доведено те, що відповідач ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання. Факт сплати ОСОБА_1 за спожитий природний газ за показниками лічильника не є підтвердженням укладення договору розподілу природного газу відповідно до п. 7 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, оскільки рахунки за спожитий газ ПАТ «Криворіжгаз» останньому не надсилалися.
Згідно пункту 4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. Однак, такий акт про опломбування лічильника газу складався в присутності ОСОБА_2 , а не відповідача ОСОБА_1 .. 
Судом також враховано надану відповідачем копію постанови апеляційного суду від 27 серпня 2019 року, якою за результатами перегляду аналогічних правовідносин за участю тих самих сторін скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав неналежності відповідача. 
Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем природного газу та стороною відповідних договірних правовідносин, а також, що саме ОСОБА_2 є споживачем природного газу за адресою АДРЕСА_2 , з яким було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання №5040976 з ПАТ «Криворіжгаз», а також саме ОСОБА_2 , згідно акту прийомки від 03.08.2012 р. прийняв на зберігання газовий лічильник G2,5, заводський номер 07157157, який було встановлено 30.07.2012 року в будинку АДРЕСА_2 .
Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Хоча, зазначена постанова не має преюдиційного значення у даній справі, так як позивачем є інша юридична особа після заміни первісного позивача, суд враховує викладені у ній правові висновки, оскільки вони стосуються тотожних фактичних обставин, що не були скасовані позивачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та узгоджуються з доказами, дослідженими у цій справі.
Будь-яких доказів про пошкодження саме ОСОБА_1 лічильника газу в ході судового розгляду здобуто не було.
Судом встановлено, що у вересні 2020 року позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи доказу, а саме електронного носія (диску) з відео- та фотофіксацією виявленого порушення.
Разом з тим, матеріали справи не містять ухвали суду про прийняття зазначеного доказу та його долучення до матеріалів справи, у зв`язку з чим вказаний доказ не був досліджений судом під час розгляду справи.
За таких обставин суд не вбачає підстав для врахування вказаного доказу при вирішенні спору.
Крім того, навіть у разі врахування зазначеного доказу, він сам по собі не спростовує встановлених судом обставин щодо відсутності між сторонами договірних правовідносин та не доводить належності відповідача як суб`єкта відповідальності у спірних правовідносинах, оскільки предметом доказування у справі є, зокрема, наявність договірних відносин та належність відповідача, а не лише факт порушення.
Таким чином, суд доходить висновку, що звертаючись до суду з позовом про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу позивач не надав належних та допустимих доказів існування між сторонами договірних відносин, укладення договору розподілу природного газу між ПАТ «Криворіжгаз» або АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», як його правонаступника та одним із зареєстрованих мешканців (користувачем) об`єкта побутового споживача, яким є відповідач та не довів факту заподіяння шкоди відповідачем, а саме пошкодження лічильника газу, що призвело до використання необлікованого об`єму газу 2675,89 м. куб. за період з 13.03.2017 по 05.07.2017, вартість якого становить 22304 грн. 04 коп..
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 247, 259, 263–265, 280–284 ЦПК України, розділами VI, X, ХІ Кодексу газорозподільних систем, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за не облікований (донарахований) об`єм природного газу - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 11.05.2026 р.

СУДДЯ: