Справа №295/4642/26

2-о/295/118/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді Полонця С.М.,
при секретарі с/з – Карпішиній С.С.,
за участю: заявника – ОСОБА_1 , свідків – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Житомирська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, -
В С Т А Н О В И В :
Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її проживання з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю в період з 05.05.2018 по 06.05.2023, посилаючись на те, що вони перебували з 15.08.1997 року в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у вересні 2018 року. Після розірвання шлюбу заявник та ОСОБА_5 продовжували проживати разом як родина в належному їм будинку, виконували права та обов`язки подружжя, які вільно розподіляли між собою і спільно вирішували питання життя сім`ї. Дбали про своє матеріальне забезпечення та спільно піклувалися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а тому не було потреби для реєстрації шлюбу вдруге. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0316 га по АДРЕСА_1 . Встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем заявнику необхідно для належного підтвердження права на спадкування. Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини проживання підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 18.03.2026 року відкрито провадження у справі.
В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила її задовольнити.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що знайома із заявником, оскільки проживає по сусідству. ОСОБА_1 з`явилася в родині ОСОБА_5 після 1996 року та з того часу проживала там з ОСОБА_5 , а потім сама після його смерті. Коли він потрапив в лікарню, вона доглядала за ним, вони завжди були разом, обробляли город. Про розірвання шлюбу між ними не чула. Коли заявник хворіла дядя ОСОБА_6 ходив у аптеку та в поліклініку з нею.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що заявник є її подругою. Остання проживала з ОСОБА_5 з 1998 року, як подружжя до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свідок та подружжя ходили один до одного у гості. Про розірвання шлюбу між ними не відомо.
Вислухавши пояснення заявника, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.08.1997 року, який було розірвано 06.10.2018 року, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та свідоцтва про розірвання шлюбу.
ОСОБА_1 є власником 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 19.07.2018 року.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0316 га за вказаною адресою.
Актами ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» від 20.02.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає без реєстрації з 15.08.1997 року в АДРЕСА_1 . Крім того, вона проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю з 07.10.2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Вказані акти складено за участю свідків – сусідів.
Згідно матеріалів спадкової справи №53/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини після його смерті до нотаріуса 02.11.2023 року звернулася лише ОСОБА_1 , яка була зареєстрована за місцем проживання за іншою адресою, ніж спадкодавець.
Факт спільного проживання заявника із спадкодавцем однією сім`єю також підтверджується приписом міськвиконкому від 16.09.2019 року, медичними документами спадкодавця, квитанціями про оплату комунальних послуг, спільними фотокартками та показами свідків.
Встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю заявнику необхідно для належного підтвердження права на спадкування.
Аналіз зібраних по справі доказів в сукупності свідчить, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 , а саме з 07.10.2018 року проживала однією сім`єю спільно з ОСОБА_4 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю, а тому суд задовольняє заяву в цій частині. 
При цьому, період офіційного перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 05.05.2018 року по 06.10.2018 року, не включається до періоду спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому заява в цій частині не підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265, 294, 315-319 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити частково.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю в період з 07.10.2018 року по 06.05.2023 року.
В решті вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заявник: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Житомирська міська рада; місце знаходження: 10014, м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2; код ЄДРПОУ 13576954.

Суддя: С.М. Полонець