ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2026 р. справа № 300/5828/25
м. Івано-Франківськ
м. Івано-Франківськ 
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Маковійчук С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області (надалі, також – відповідач, КДКА Івано-Франківської області) про зобов`язання виконати процедуру розгляду скарги позивача № 82 та №84 за 2025 рік встановленої ст. 3 Закону України № 5076 “Про адвокатуру” і Закону України № 2849-ІХ “Про адміністративну процедуру”, стягнення моральної шкоди в сумі 35000 Євро.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач подав до відповідача скарги №82 та №84, які не були розглянуті згідно вимог Закону України №2849 – ІХ. Так, на думку позивача відповідач протиправно влаштовує «карусель» та його скарги №82 та №84 без реєстрації і формування дисциплінарної справи перенаправляє до Вищої КДКА України, яка у свою чергу в порушення Закону № 2849-ІХ без формування дисциплінарної скарги та інформування позивача скеровує скарги до інших КДКА, які позивачу не відомі. Наведені дії відповідача не відповідають нормам чинного законодавства, та є протиправними. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, визначеним статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків. 
У зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на "30" вересня 2025 р. о 14:00 год. 
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.09.2025 та міститься в матеріалах справи. Щодо заявлених позовних вимог заперечив, вказавши, що позивач звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області з двома окремими скаргами №82 та №84 на дії адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з відсутністю у дисциплінарній палаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області кворуму для розгляду таких скарг останні були направлені до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для скерування їх на розгляд Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону. 13.08.2025 та 18.08.2025 рекомендованими листами ОСОБА_1 повідомлено, що подані скарги, в зв`язку із неможливістю провести правомочне засідання дисциплінарної палати КДКА Івано-Франківської області, направлені до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Таким чином, твердження позивача про допущену відповідачем бездіяльність щодо розгляду поданих скарг на дії адвокатів є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.
Згідно ухвали суду від 11.12.2025, клопотання позивача про закриття підготовчого провадження у справі та перехід до судового розгляду по суті у даному судовому засіданні – задоволено частково, закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 300/5828/25 та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відтак, суд розглянув справу за відсутності позивача та представника відповідача.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши надані суду письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 звернувся до звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області з двома окремими скаргами №82 та №84 на дії адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.22,23).
Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Івано-Франківської області супровідними листами від 13.08.2025 № 191 та від 18.08.2025 №195, матеріали скарг №82 та №84 були направлені до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для скерування їх на розгляд Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону, у зв`язку з відсутністю необхідного кворуму у дисциплінарній палаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області для розгляду таких скарг (48-49, 53-54).
Супровідними листами Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 13.08.2025 № 192 та від 18.08.2025 №194, позивача повідомлено, що матеріали скарг №82 та №84, у зв`язку з відсутністю необхідного кворуму у дисциплінарній палаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області були надіслані до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії (а.с.51-52, 56-57).
Вважаючи вищенаведені дії відповідача, щодо порушення вимог законодавства щодо розгляду скарг № 82 та №84 за 2025 рік, протиправними та такими, що порушують права позивача, останні звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VI від 05.07.2012 року (надалі, також – Закон № 5076-VI).
Питання, пов`язані з дисциплінарною відповідальністю адвоката регулює розділ VI Закону № 5076-VI.
Відповідно до норм статті 33 Закону № 5076-VI, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження – процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону № 5076-VI, право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.
За змістом частини 2 статті 36 Закону № 5076-VI, не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).
Відповідно до частини 1 статі 37 Закону № 5076-VI, дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.
Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 5076-VI, заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.
Стаття 40 Закону № 5076-VI, регламентує процедуру розгляду дисциплінарної справи дисциплінарною палатою КДКА. Зокрема, норми статті 40 передбачають, що дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення. Розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.
За змістом частини 1 статті 41 Закону № 5076-VI, за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу. За змістом частини 3 статті 41 Закону № 5076-VI, рішення оголошується на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Копія рішення надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення.
Відповідно до частини 6 статті 50 Закону № 5076-VI, засідання кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вважається правомочним, якщо на ньому присутні більше половини членів її палат. Засідання палати вважається правомочним, якщо на ньому присутні більше половини її членів.
При цьому, суд зазначає, що норми Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не регламентують порядку дій сторін у випадку неможливості розгляду скарги кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури регіону, який мав би, відповідно до норм закону, здійснювати розгляд такої скарги.
Правильність оформлення та подання дисциплінарної скарги та розгляду дисциплінарного провадження стосовно адвокатів визначає Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120 (надалі, також – Положення № 120).
Відповідно до пункту 11 Положення № 120, заява (скарга) адресується до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України. Заява (скарга) може бути подана як окремою особою (індивідуально), так і групою осіб (колективно).
Вимоги до заяви визначаються пунктом 14 Положення № 120, відповідно до змісту яких, заява (скарга) подається в письмовій формі особисто заявником (скаржником) або його представником. Заява (скарга) може бути подана безпосередньо за місцезнаходженням кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури регіону або надіслана поштою (в тому числі електронною поштою із застосуванням електронного цифрового підпису). У заяві (скарзі) обов`язково має бути зазначено: ? найменування кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, до якої подається заява (скарга); ? ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада, місце роботи ? для посадової та службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти; ? ПІБ адвоката щодо поведінки якого подається заява (скарга), поштова адреса, а також номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти, якщо такі відомі; ? виклад обставин, якими заявник обґрунтовує факт наявності в діях адвоката дисциплінарного проступку; ? вимоги заявника (скаржника). На підтвердження обставин, якими обґрунтовується заява (скарга), заявник (скаржник) надає докази, а в разі неможливості ? зазначає докази, надання яких самостійно є неможливим, із обов`язковим зазначенням причин та прохання до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про їх витребування. До заяви (скарги) додається її копія та копії всіх документів, що приєднуються до неї, для вручення адвокату щодо поведінки якого подається заява (скарга), за винятком випадку коли заява (скарга) подається електронною поштою. До заяви (скарги) також додається письмова згода на обробку персональних даних органами адвокатського самоврядування, в тому числі, збирання, зберігання, використання і поширення. До заяви (скарги) додається документ, що підтверджує внесення Плати за організаційно-технічне забезпечення розгляду дисциплінарної заяви дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, або рішення Голови відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про зменшення розміру Плати чи звільнення від її сплати. Заява (скарга) підписується заявником (скаржником) або його представником, із зазначенням дати її подання. У разі подання заяви (скарги) представником, у ній зазначаються ПІБ представника, його поштова адреса, а також номер засобів зв`язку та адреса електронної пошти. Одночасно з заявою (скаргою) подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника. Повноваження представників мають бути посвідчені такими документами: нотаріально-засвідченою довіреністю від імені фізичної особи; довіреністю від імені юридичної особи за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, а також документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником. Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, або договором.
Відповідно до пункту 20 Положення № 120, усі заяви (скарги) підлягають обов`язковому прийняттю без здійснення їх реєстрації. Заяви (скарги), що відповідають вимогам до заяви (скарги), підлягають обов`язковій реєстрації та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті, реєстрації та розгляді заяви (скарги) з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення, інші дискримінаційні ознаки.
Відповідно до пункту 21 Положення № 120, заява (скарга), яка відповідає вимогам до заяви (скарги) і може мати наслідком дисциплінарну відповідальність адвоката, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати для перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката.
За змістом пункту 22 Положення № 120, у разі звернення із заявами (скаргами) щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвокатів, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, або якщо скаржниками виступають адвокати, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, заява (скарга), не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Нормами пункту 23 Положення № 120 передбачено, що Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури в особі її Голови, з метою забезпечення неупередженості та об`єктивності при розгляді заяв (скарг), з урахуванням наближеності територіального розміщення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, не пізніше трьох днів з дня надходження заяви (скарги) приймає рішення про перерозподіл та направлення таких заяв (скарг) для розгляду до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону, ніж регіон, в якому зазначений адвокат входить до складу органів адвокатського самоврядування. Отримавши від Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури таку заяву (скаргу), Голова кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону перевіряє її на відповідність вимогам законодавства і цього Положення та приймає рішення про її подальший розгляд, відповідно до вимог цього Положення.
Відповідно до абзацу 1 статті 52 Правил адвокатської етики, допустимими формами реагування адвоката на незаконну або неетичну поведінку іншого адвоката, якою заподіяна або може бути заподіяна шкода інтересам адвоката, його клієнта, адвокатського об`єднання, бюро, органів адвокатського самоврядування або адвокатури як такої, слід вважати звернення (заяви, скарги) до органів адвокатського самоврядування, в тому числі наділених дисциплінарними повноваженнями стосовно адвокатів, а також використання інших форм захисту прав та законних інтересів особи, передбачених законодавством України.
За змістом абзацу 2 статті 66 Правил адвокатської етики, у разі звернення із скаргами щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил адвокатської етики адвокатів, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, чи якщо скаржниками стосовно порушення цих Правил виступають адвокати, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, з метою забезпечення неупередженості та об`єктивності при розгляді зазначених скарг Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури забезпечує перерозподіл та направлення таких заяв (скарг) для розгляду до КДКА іншого регіону, ніж регіон, в якому зазначений адвокат входить до органів адвокатського самоврядування.
Таким чином, суд зазначає, що норми Положення № 120 та Правил адвокатської етики передбачають різний порядок дій уповноважених суб`єктів, залежно від правового статусу адвоката, якого стосується подання скарга. Зокрема, норми Положення передбачають обов`язкове передання скарг до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, якщо подана скарга стосується адвоката, який є дійсним членом КДКА відповідного регіону. Натомість, скарги щодо інших адвокатів розглядаються КДКА регіону безпосередньо.
При цьому, норми Правила адвокатської етики та Положення № 120 не передбачають можливості передання КДКА регіону скарг на адвоката, який не є членом дисциплінарної палати КДКА регіону до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для подальшого їх направлення до іншої регіональної КДКА.
Порядок роботи кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі з реалізації повноважень, наданих Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також процедуру розгляду питань, віднесених до її компетенції Законом, іншими актами, що регулюють діяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій визначає Регламент кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, затверджений рішенням Ради адвокатів України № 268 від 17.12.2013 (надалі, також – Регламент КДКА регіону, Регламент № 268).
За приписами підпункту 4.8.1 пункту 4.8 Регламенту № 268, КДКА регіону розглядає: заяви (скарги) громадян; рішення, ухвали, постанови, звернення суддів; заяви (скарги), постанови, подання слідчих органів; заяви (скарги), подання голів кваліфікаційно-дисциплінарних комісій або її членів, голів рад адвокатів регіону або її членів; заяви (скарги) адвокатів, адвокатських об`єднань, адвокатських бюро, об`єднань адвокатів, підприємств, установ, організацій та інших осіб, поданих на дії адвокатів.
06.05.2025 Рада адвокатів України прийняла рішення № 52 про внесення змін до Регламенту кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону. Зокрема, Рада адвокатів України, заслухавши т.в.о. Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Місяця А.П. щодо надання роз`яснення чи наявні у Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури підстави для скерування матеріалів справ до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону з причин відсутності кворуму у дисциплінарній палаті для прийняття рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю шляхом припинення, виходячи з прохальної частини звернення скаржника та твердження Голови КДКА, зазначає наступне. Відповідно до змісту цього рішення, внесено зміни та доповнення до Регламенту кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 268, зокрема: "– пункт 4.8. Регламенту КДКА доповнено підпунктом 4.8.5. такого змісту: "У разі встановлення дисциплінарною палатою в діях адвоката дисциплінарного проступку, за який передбачено застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю, за умови відсутності необхідного кворуму для прийняття такого рішення, дисциплінарна палата надсилає матеріали справи до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для вирішення питання про їх скерування до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону.".
Порядок роботи ВКДКА, її засідань та прийняття рішень з питань, що належать до її повноважень визначає Регламент Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затверджений рішенням Ради адвокатів України № 78 від 04-05.07.2014 (надалі, також – Регламент ВКДКА, Регламент № 78).
Підпунктом 2.3.17 пункту 2.3 Регламенту № 78 передбачено, що ВКДКА відповідно до своєї компетенції скеровує: заяву (скаргу) про дисциплінарний проступок адвоката до КДКА іншого регіону у разі задоволення відводу (самовідводу) більшості членів дисциплінарної палати КДКА, що має розглядати скаргу; матеріали кваліфікаційної справи до КДКА іншого регіону у разі задоволення відводу члена (членів) кваліфікаційної палати КДКА та за відсутності кворуму.
Згідно, підпункту 2.3.18 пункту 2.3 Регламенту № 78 передбачено, що ВКДКА скеровує для розгляду до КДКА іншого регіону скарги, що надійшли стосовно осіб, визначених статтею 66 Правил адвокатської етики, а також у разі, якщо регіональна КДКА не сформована, або у разі відсутності за будь-яких причин кворуму на засіданнях КДКА (палати) регіону.
Відтак, суд зазначає, що Рада адвокатів України врегулювала питання щодо направлення скарг у випадку неможливості провести правомочне засідання КДКА відповідного регіону, шляхом передання таких скарг до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та їх подальшого направлення правомочним КДКА.
Верховний Суд у своїй постанові від 17.10.2024 у справі № 260/10589/23 з приводу можливості передачі скарг від КДКА регіону, який в силу закону зобов`язаний розглядати таку скаргу на розгляд КДКА іншого регіону зазначено наступне:
"За правилом частини третьої статті 33 Закону № 5076-VI дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється за адресою його робочого місця. Проте існують виключення із загального правила територіальної підвідомчості розгляду скарг стосовно адвокатів. Такі випадки виникають внаслідок об`єктивної неможливості здійснити розгляд дисциплінарної скарги відповідною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.
Правові засади діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, мета, завдання та порядок її діяльності визначаються Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішеннями з`їзду адвокатів України, Статутом Національної асоціації адвокатів України, Правилами адвокатської етики, рішеннями Ради адвокатів України, Положенням про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури (далі – ВКДКА або Комісія), Регламентом Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та іншими правовими актами України, що регулюють адвокатську діяльність.
Згідно з підпунктом 2.3.18 пункту 2.3 розділу ІІ Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 4-5 липня 2014 року № 78 (в редакції, чинній на час ініціювання питання про дисциплінарне провадження, порушення та вирішення дисциплінарної справи) Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури скеровує для розгляду до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури скарги, що надійшли стосовно осіб, визначених статтею 66 Правил адвокатської етики, а також у разі, якщо регіональна кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури не сформована, або у разі відсутності за будь-яких причин кворуму на засіданнях кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (палати) регіону.
Відповідно до частини другої статті 66 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (далі – Правила адвокатської етики, зі змінами від 15 лютого 2019 року), у разі звернення із скаргами щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил адвокатської етики адвокатів, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, чи якщо скаржниками стосовно порушення цих Правил виступають адвокати, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, з метою забезпечення неупередженості та об`єктивності при розгляді зазначених скарг Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури забезпечує перерозподіл та направлення таких заяв (скарг) для розгляду до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону, ніж регіон, в якому зазначений адвокат входить до органів адвокатського самоврядування.
Пунктами 22, 23 Положення № 120 також обумовлено, що у разі звернення із заявами (скаргами) щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвокатів, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, або якщо скаржниками виступають адвокати, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, заява (скарга), не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури в особі її Голови, з метою забезпечення неупередженості та об`єктивності при розгляді заяв (скарг), з урахуванням наближеності територіального розміщення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, не пізніше трьох днів з дня надходження заяви (скарги) приймає рішення про перерозподіл та направлення таких заяв (скарг) для розгляду до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону, ніж регіон, в якому зазначений адвокат входить до складу органів адвокатського самоврядування. Отримавши від Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури таку заяву (скаргу), Голова кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону перевіряє її на відповідність вимогам законодавства і цього Положення та приймає рішення про її подальший розгляд, відповідно до вимог цього Положення.
Отже, у випадках надходження скарг стосовно осіб, що належать до переліку, визначеного статтею 66 Правил адвокатської етики, а також за умов несформованості регіональної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії або відсутності кворуму на її засіданнях, скарги стосовно адвокатів передаються на розгляд кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури іншого регіону. Неможливість дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії з певних причин здійснити дисциплінарне провадження стосовно адвоката за адресою реєстрації робочого місця, не може слугувати підставою та засобом уникнення таким адвокатом відповідальності за вчинене ним порушення, а також не спростовує можливості проведення належної перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката та вчинення інших передбачених законом дій іншим органом.
Указаний висновок відповідає правовому висновку щодо застосування частини третьої статті 33 Закону № 5076-VI, висловленому Верховним Судом у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 826/3443/18. У цій справі Верховний Суд зазначив, що частина третя статті 33 Закону № 5076-VI встановлює загальні правила територіальної підвідомчості розгляду скарг, а наведені положення підпункту 2.3.18 пункту 2.3 розділу ІІ Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, пункти 22, 23 Положення № 120 є нормами, які конкретизують та допускають за умов об`єктивної неможливості, процедурно здійснити розгляд відповідними кваліфікаційно-дисциплінарними комісіями адвокатури дисциплінарних справи не за робочою адресою реєстрації адвоката.
Верховний Суд підкреслив, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури у своїй процесуальній діяльності зобов`язана керуватися рішеннями Ради адвокатів України, актами Національної асоціації адвокатів України. Рішення Ради адвокатів України в силу частини першої статті 57 Закону № 5076-VI є обов`язковими до виконання. Компетенція Ради адвокатів України дає право у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом деталізувати у своїх рішеннях певні процедурні моменти діяльності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, зокрема, при наявності певних умов, які не відображенні в статті 33 Закону № 5076-VI перенаправлення скарги на дії адвоката до іншої Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для подальшого розгляду та прийняття рішення, що не порушує при цьому положення вказаної статті, а навпаки регулює дотримання принципу правової визначеності. Як указав Верховний Суд, такий його висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 826/5376/17. Вказане дає підстави для висновку, що органи адвокатського самоврядування зобов`язані входити до системи Національної асоціації адвокатів України, керуватися Статутом НААУ, їх актами.
Суд зазначає, що правове регулювання та обставини справи у справі № 826/3443/18, в якій Верховний Суд висловив позицію, не є тотожними до справ, що розглядається. Проте наведений підхід щодо застосування частини третьої статті 33 Закону № 5076-VI підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
У справі, що розглядається, відповідно до рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року № 128 "Про неповноважність та неправомочність Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва здійснювати свої функції", рішення Ради адвокатів України від 28 січня 2022 року № 6 "Організаційні питання визнання неповноважності звітно-виборної конференції адвокатів міста Києва на прийняття рішень від 07.11.2021 та відсутність юридичних фактів", т.в.о. керівника Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва (тобто за адресою робочого місця позивачки) листом від 10 жовтня 2023 року надіслав голові Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури скаргу ОСОБА_2 на адвокатку ОСОБА_1 для подальшого скерування та розгляду кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури іншого регіону.
Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, направляючи листом від 18 жовтня 2023 року № 1811 голові Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області скаргу ОСОБА_2 , виходив, зокрема, з того, що відповідно до рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року № 128 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва вважається не сформованою у відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що є наслідком відсутності кворуму в кваліфікаційній і дисциплінарній палаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва для прийняття рішень та здійснення повноважень, визначених статтею 50 Закону № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
З огляду на відсутність кворуму в кваліфікаційній і дисциплінарній палаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у межах своїх повноважень та на підставі чинного законодавства, скерував скаргу ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області для її подальшого розгляду".
В аналізованій постанові Верховний Суд вказав на правомірність дій голови регіональної КДКА щодо направлення скарги до Вищої КДКА з огляду на відсутність компетенції регіональної КДКА. Суд вважає за можливе застосувати вказані висновки до правовідносин у даній справі.
Суд зазначає, що згідно витягу з протоколу звітно-виборної конференції адвокатів Івано-Франківської області від 08.09.2017, обрана дисциплінарна палата КДКА Івано-Франківської області, до складу якої ввійшли: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.37-39).
Відповідно до витягу з протоколу чергового засідання КДКА Івано-Франківської області № 1 від 26.12.2023, прийнято рішення про припинення повноважень члена дисциплінарної палати КДКА ОСОБА_9 (а.с.40-42).
Згідно відомостей витягу з Єдиного реєстру адвокатів України серії АТ № 1000235, адвокат Вітовська Н.І. припинила зайняття адвокатською діяльністю з 30.12.2024 на підставі власної заяви (а..с43).
Відповідно до витягу з протоколу чергового засідання Ради адвокатів Івано-Франківської області № 01 від 06.01.2025, прийнято рішення про припинення повноважень ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за станом здоров`я (зворотна сторона (а.с.23-24).
Згідно витягу з протоколу чергового засідання Ради адвокатів Івано-Франківської області № 6/08 від 01.07.2025, прийнято рішення про припинення повноважень ОСОБА_5 за станом здоров`я (а.с.46-47).
При цьому, згідно до обставин даної справи, ОСОБА_1 звернувся до звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області з двома окремими скаргами №82 та №84 на дії адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстровані 11.08.2025 та 15.08.2025 відповідно (а.с.22,23).
Голова Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області Попадинець Р.Д., на виконання вимог частини 6 статті 50 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" у зв`язку з неможливістю провести правомочне засідання КДКА Івано-Франківської області, направив матеріали скарг ОСОБА_1 №82 та №84 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури листами від 13.08.2025 № 191 та від 18.08.2025 №195 (48-49, 53-54).
Таким чином, відповідачем дотримано вимоги щодо строку - трьох днів з дня надходження скарг, для передання до дисциплінарної палати для перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, які у зв`язку з неможливістю передання дисциплінарній палаті КДКА регіону була направлена до Вищої КДКА.
З огляду на вищезазначені норми права, такі дії відповідача узгоджуються з актуальним нормативно-правовим регулюванням та відповідають вимогам закону.
Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує процедурні питання бездіяльності відповідача, зокрема в частині відсутності реакції на подані позивачем скарги.
Однак, такі доводи позивача спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, оскільки норми аналізованих нормативно-правових актів передбачають необхідність повідомлення адвоката та особи, яка подала скаргу про дату, час та місце розгляду дисциплінарної скарги та про прийняте за результатами розгляду скарги рішення. Таким чином, суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено повідомлення особи, яка подала скаргу про передачу такої скарги до дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Відтак, за наслідками розгляду даної справи, з огляду на наявні у ній матеріали, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача з розгляду скарги позивача № 82 та №84 за 2025 рік, зокрема щодо невиконання відповідачем положень статті 3 Закону України № 5076 “Про адвокатуру” та Закону України № 2849-ІХ “Про адміністративну процедуру”.
При цьому, суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2022 у справі № 9901/480/19).
Водночас у постанові № 320/950/19 від 16.02.2021 Верховний Суд зазначив, що умовою розгляду судом питання про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів такою бездіяльністю. Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав і захист законних інтересів, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 360/1193/17.
Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено факту неправомірної бездіяльності відповідача, що мала місце при розгляді скарги позивача № 82 та №84 за 2025 рік, правові та фактичні підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині відсутні.
Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.
Оскільки відповідач, на виконання вимог частини 6 статті 50 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" у зв`язку з неможливістю провести правомочне засідання КДКА Івано-Франківської області, направив матеріали скарг ОСОБА_1 №82 та №84 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури листами від 13.08.2025 № 191 та від 18.08.2025 №195, відтак підстав для зобов`язання відповідача виконати процедуру розгляду скарги позивача № 82 та №84 за 2025 рік встановленої ст. 3 Закону України № 5076 “Про адвокатуру” і Закону України № 2849-ІХ “Про адміністративну процедуру” немає.
Таким чином, з огляду на викладене та враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено, а стороною позивача не доведено порушень з боку відповідача - КДКА Івано-Франківської області, що мали місце при розгляді скарг позивача № 82 та №84 за 2025 рік, правові та фактичні підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині також відсутні.
З приводу заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 35000 євро, суд звертає увагу позивача на таке.
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Разом з тим, доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
В пункті 9 Постанови №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Пленумом Верховного Суду роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Для відшкодування моральної шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 у справі №804/2252/14 та від 20.02.2018 у справі № 818/1394/17.
ОСОБА_1 у позовній заяві обґрунтовує підстави для стягнення моральної шкоди, що полягають протиправних діях відповідача щодо розгляду його скарг, які суд не визнав протиправними, тому підстави до задоволення похідної позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 35 000 Євро відсутні.
Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, заявлені позовні вимоги позивача є необґрунтовані, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ: 
В задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи: 
Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
Відповідач – Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ 20546114, Короля Данила, 16б м. Івано-Франківськ, 76010). 

Суддя   Микитин Н.М. 

Рішення складене в повному обсязі 22 травня 2026 р.