Справа № 396/63/26 Провадження № 2-а/395/4/2026  
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Орендовського В.А.,
за участю секретаря судового засідання Піддубної Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6471046 від 06.01.2026 і закрити справу про адміністративне правопорушення,
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 06.01.2026 поліцейським відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького району Управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Швець Олександром Анатолійовичем була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6471046, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 340 грн. 00 коп. Постанову він отримав 06.01.2026 на місці її складення.
У постанові поліцейський вказав, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.4.в. Правил дорожнього руху — Порушення вимог заборонних знаків. ОСОБА_1 категорично не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності, оскільки 06.01.2026 року приблизно о 10:14 він рухався на автомобілі RENAULT MASTER (реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 ) по дорозі Н-01, де на 242 км був зупинений поліцейським, яким складено оскаржувану постанову та ним на прохання ОСОБА_1 не надано доказів вчинення ним інкримінованого правопорушення. ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що не вчиняв адміністративного правопорушення, яке він інкримінує, однак ним все це було проігноровано.
Жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, інспектор не надав взагалі. Відеозаписів чи пояснень свідків, які б були належними та допустимими доказами вчинення інкримінованого правопорушення не долучено. Відеозаписи долучені до постанови взагалі не доводять вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, вони навіть не доводять наявність порушення взагалі.
Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, проте направив заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Представник відповідача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, проте до суду представник відповідача направив відзив на позовну заяву з ДВД-диском, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши письмові докази, дослідивши відеозаписи події, що є електронним доказом, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимогст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
При прийнятті рішення суд враховує положення ст.77 КАС України, згідно якого кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. 
Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом. 
Відповідальність за ст.122 ч.1 КУпАП, окрім іншого, настає за порушення вимог дорожніх знаків.
Судом встановлено, що 06.01.2026 року поліцейським відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького району Управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Швець Олександром Анатолійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 6471046. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 06.01.2026 року о 10.14 год., керуючи транспортним засобом RENAULT MASTER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по дорозі Н-01, 242 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.4.в. Правил дорожнього руху - Порушення вимог заборонних знаків. 
Відповідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В якості доказу правомірності винесення оскаржуваної постанови від відповідача разом з відзивом надано суду ДВД-диск із відеозаписами, де зафіксовано рух автомобіля RENAULT MASTER, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а також розгляд справи про адміністративне правопорушення за участю позивача, де позивачу було роз`яснено його процесуальні права. 
Проаналізувавши у сукупності доводи сторін і надані представником відповідача докази, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зважаючи на наявність факту вчинення правопорушення, зафіксованого відповідно до вимог чинного законодавства. Доводи викладені позивачем у позовній заяві спростовуються відеозаписами на наданому відповідачем ДВД-диску та запереченнями, викладеними у відзиві на позовну заяву, які суд вважає обґрунтованими. За таких обставин, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення.
Необхідно зауважити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть: бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом свого обов`язку щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, визначається тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ССПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до ст.143 КАС України судові витрати у виді судового збору покладаються на позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст.ст.242-246 КАС України, суд 

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст рішення виготовлений 22 травня 2026 року.

Суддя Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області В.А.Орендовський