ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026  м.Дніпро Справа № 908/3486/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Кощеєва І.М., Соп`яненко О.Ю.
при секретарі судового засідання Новіковій Д.О.

Представники сторін:
прокурор: Камлер Андрій Вікторович (в залі суду) - прокурор - посвідчення № 069918 від 01.03.2023р.
від відповідача: ЯЦЕНКО ДМИТРО ВАЛЕРІЙОВИЧ (власні засоби EasyCon) - представник ТОВ “А-ЕНЕРГО” адвокат- ордер серія АР № 1246386 від 26.06.2025р.
інші представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 (суддя Лєскіна Ірина Євгенівна) за позовом: Заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 118а) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - позивача: Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 72а, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 43877338)
до відповідача 1: Комунальної установи “Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи” Запорізької обласної ради (69068, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 30, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 02005177)
до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” (70406, Запорізька область, Запорізький район, селище Відрадне, вул. Шевченко, буд. 30, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 40277858)
про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) до Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «А-ЕНЕРГО» про визнання недійсним Договору № 07-02 від 07.02.2024 як такого, що не відповідає інтересам держави і суспільства, з умислу однієї із сторін, та застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в електронній системі закупівель Prozorro 17.01.2024 було оприлюднено інформацію про закупівлю КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради послуг із збирання, перевезення, зберігання, знешкодження небезпечних відходів категорії В. За результатами відкритих торгів між КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР та ТОВ «А-ЕНЕРГО» було укладено Договір № 07-02 від 07.02.2024. Згідно з відомостями Реєстру ліцензіатів з управління небезпечними відходами, під час укладення та виконання зазначеного договору (з 07.02.2024 по 21.03.2024) ТОВ «А-ЕНЕРГО» не мало ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами. Прокурор вказував, що вчинення правочину без відповідної ліцензії не відповідає інтересам держави і суспільства у сфері забезпечення екологічної безпеки, а у діях ТОВ «А-ЕНЕРГО» вбачається умисел на порушення інтересів держави, у зв`язку з чим одержані ним кошти у розмірі 35 993,48 грн підлягають стягненню в дохід держави.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 позов задоволено повністю. Визнано недійсним Договір № 07-02 від 07.02.2024, укладений між Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «А-ЕНЕРГО». Стягнуто з ТОВ «А-ЕНЕРГО» на користь КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради грошові кошти в розмірі 35 993,48 грн, а з КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради одержані ним за рішенням суду грошові кошти в розмірі 35 993,48 грн стягнуто в дохід держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області). Стягнуто з ТОВ «А-ЕНЕРГО» на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області 4 844,80 грн судового збору.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що під час укладення та виконання Договору про закупівлю № 07-02 від 07.02.2024, тобто у період з 07.02.2024 по 21.03.2024, ТОВ «А-ЕНЕРГО» не мало ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами, що є порушенням вимог Закону України «Про управління відходами», який набрав чинності 09.07.2023. Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до абз. 1 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами» суб`єкти господарювання зобов`язані були отримати ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами протягом шести місяців з моменту набрання чинності цим Законом, тобто до 09.01.2024. Суд встановив наявність у ТОВ «А-ЕНЕРГО» умислу на порушення інтересів держави, про що свідчить сукупність обставин: подання тендерної пропозиції після спливу строку для отримання ліцензії, неповідомлення замовника про відсутність ліцензії, подання у складі тендерної пропозиції інформації про іншу ліцензію, надання гарантійних листів про відповідність вимогам законодавства. Суд також зазначив, що декларація № 057800/24 від 03.01.2024 не надавала ТОВ «А-ЕНЕРГО» права на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами, оскільки згідно з Додатком 2 до постанови КМУ № 314 від 18.03.2022 цей вид діяльності не може провадитися на підставі декларації. Суд дійшов висновку, що договір на момент його вчинення завідомо суперечив інтересам держави та суспільства з умислу відповідача-2, і застосував наслідки недійсності правочину відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, через систему “Електронний суд” до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО”, в якій просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити Товариству з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 30 квітня 2025 року у справі № 908/3486/24, рішення Господарського суду Запорізької області від 30 квітня 2025 року у справі № 908/3486/24 – скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю. Стягнути з Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” всі судові витрати, в тому числі 7267,20 гривень судового збору за подання апеляційної скарги. 6. Здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 30 квітня 2025 року у справі № 908/3486/24 у виконаній частині, а саме: стягнути з Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” 4844,80 гривень судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

ТОВ «А-Енерго» зазначає, що не було обізнано про існування цієї господарської справи та про ухвалене судом першої інстанції рішення, оскільки не є ініціатором судового процесу і не могло припускати, що давно виконаний Договір про закупівлю № 07-02 від 07.02.2024 буде предметом судового оскарження. На адресу зареєстрованого місцезнаходження ТОВ «А-Енерго» будь-які документи від суду та від учасників справи не надходили, а сповіщень на електронну адресу про надходження процесуальних документів до електронного кабінету також не було. Апелянт зазначає, що керівник ТОВ «А-Енерго» з 12 травня по 4 червня 2025 року перебував у щорічній основній оплачуваній відпустці, а з 5 по 25 червня 2025 року — у відпустці без збереження заробітної плати, що унеможливлювало вхід до електронного кабінету. Про існування справи ТОВ «А-Енерго» дізналося лише 26.06.2025 після виявлення арешту та списання коштів з банківського рахунку на підставі виконавчого провадження № 78408128.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не застосував норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, — ч. 1 ст. 8 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», згідно з якою у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності ліцензійні умови набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх опублікування. Також не застосовано абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3 того ж Закону, який передбачає, що у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами, затверджені постановою КМУ від 05.12.2023 № 1278, були опубліковані 12.12.2023, а отже, на підставі зазначених норм закону, набрали чинності не раніше 12.02.2024. Договір, який оспорює прокурор, було укладено 07.02.2024, тобто в день, коли нові ліцензійні умови ще не набрали чинності, а тому діяльність на підставі ліцензії, виданої за Законом України «Про відходи» (наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 24.04.2018 № 132), була правомірною.
Відповідач звертає увагу, що всупереч п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами» Кабінет Міністрів України несвоєчасно затвердив ліцензійні умови (лише 05.12.2023 замість передбаченого строку до 09.07.2023), внаслідок чого жоден суб`єкт господарювання в Україні не зміг отримати ліцензію за новим законодавством у строк до 10.01.2024. Проміжок часу між 12.12.2023 та 10.01.2024 був значно меншим ніж гарантовані законом два місяці та недостатнім навіть для проходження процедури перевірки матеріально-технічної бази (20 робочих днів) і прийняття рішення про видачу ліцензії (10 робочих днів).
ТОВ «А-Енерго» зазначає, що посилання суду першої інстанції на залишення без розгляду заяв про видачу ліцензії 08.03.2024 і 15.03.2024 не можуть слугувати обґрунтуванням підстав визнання недійсним правочину від 07.02.2024, коли ліцензійні умови ще не набрали чинності. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» здобувач ліцензії може повторно подати заяву після усунення причин залишення без розгляду, а технічні недоліки у документах не свідчать про невідповідність суб`єкта ліцензійним умовам. Ліцензію було отримано вже 29.03.2024, тобто через 3 місяці та 17 днів після опублікування ліцензійних умов, що підтверджує відповідність ТОВ «А-Енерго» новим вимогам.
Апелянт вважає, що висновок суду про порушення інтересів держави не відповідає обставинам справи. Відсутність своєчасного управління небезпечними відходами загрожувала б екологічній безпеці держави, тому Договір № 07-02 від 07.02.2024 не лише не суперечить інтересам держави і суспільства, а, навпаки, відповідає цим інтересам, оскільки забезпечував своєчасне збирання, перевезення, зберігання та знешкодження небезпечних відходів. На момент прийняття рішення замовника від 30.01.2024 про намір укласти договір жоден суб`єкт господарювання в Україні ще не отримав ліцензію на управління небезпечними відходами, а небезпечні відходи утворюються безперервно та потребують невідкладного знешкодження. Послуги були прийняті замовником без зауважень, що свідчить про їх належну якість.
Щодо посилання суду першої інстанції на видачу 01.02.2024 першої в Україні ліцензії ТОВ «ХАДО-Технологія», ТОВ «А-Енерго» зазначає, що ця ліцензія була видана на інші категорії відходів (мінеральні мастила та оливи), а не на медичні і ртутовмісні відходи, щодо яких було укладено оспорюваний договір.
Апелянт вважає безпідставними висновки суду про наявність у ТОВ «А-Енерго» умислу на порушення інтересів держави. ТОВ «А-Енерго» ще до зміни законодавства здійснювало діяльність на підставі ліцензії, а одразу після затвердження ліцензійних умов вжило заходів з отримання ліцензії за новим законодавством і отримало її 29.03.2024.
ТОВ «А-Енерго» посилається на постанову Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 160/6220/20, в якій зазначено, що затримка в отриманні ліцензій була зумовлена виключно відсутністю законодавчо визначеного порядку їх отримання, держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність могла б бути законною, а притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане пропорційним.
Відповідач також зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки факту подання ТОВ «А-Енерго» Декларації № 057800/24 від 03.01.2024, яка підтверджувала право провадження господарської діяльності у сфері управління небезпечними відходами з 09.01.2024 протягом 5 місяців. Згідно з офіційним роз`ясненням Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, до 09.06.2024 суб`єкти господарювання могли здійснювати діяльність на підставі декларації. Крім того, суд не застосував п. 1 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про управління відходами», згідно з яким не потребує ліцензії діяльність з приймання та зберігання відходів, якщо протягом одного року прийняті відходи передаються суб`єкту господарювання, який має ліцензію. ТОВ «А-Енерго» отримало ліцензію 29.03.2024, тобто до спливу одного року з дня укладення договору. За твердженням апелянта, 25.06.2025 Центральний апеляційний господарський суд розглянув аналогічну справу № 908/1360/24 за участю ТОВ «А-Енерго» з тим самим позивачем, задовольнив апеляційну скаргу ТОВ «А-Енерго», скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апелянт також заявляє про поворот виконання рішення суду першої інстанції у виконаній частині, зазначаючи, що рішення вже фактично виконано в частині стягнення 4 844,80 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 485 від 25.06.2025 та інформацією про завершення виконавчого провадження № 78408128.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Запорізька обласна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «А-Енерго» та вважає її необґрунтованою, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу — без задоволення, посилаючись на наступне:
Прокуратура вважає хибними висновки апелянта про незастосування судом першої інстанції положень абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про ліцензування», п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами». Посилаючись на ст. 5 ГК України, ч. 1 ст. 246 ГК України, ч. 3 ст. 91 ЦК України, ст. 1 Закону «Про ліцензування», п. 14-1 ч. 1 ст. 7 Закону «Про ліцензування», п. 1 ч. 3 ст. 27 та ч. 1 ст. 44 Закону «Про управління відходами», прокуратура зазначає, що законодавець зобов`язав суб`єктів отримати ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами. За роз`ясненнями Державної регуляторної служби України від 11.01.2024 № 165/20-24, після 08.01.2024 суб`єкти господарювання не мали права провадити діяльність з управління небезпечними відходами на підставі ліцензій на поводження з небезпечними відходами. Суд першої інстанції правильно застосував відповідні норми Закону «Про управління відходами».
Щодо порушення інтересів держави прокуратура зазначає, що забезпечення екологічної безпеки є обов`язком держави відповідно до ст. 16 Конституції України, а ліцензування у сфері управління небезпечними відходами є одним з державних засобів її забезпечення. Здійснення діяльності без ліцензії створює ризики для екологічної безпеки, позбавляючи державу можливості використовувати механізм ліцензування. Прокуратура посилається на постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 820/3552/17, від 03.09.2019 у справі № 815/3210/18, від 20.08.2020 у справі № 820/6785/16, від 15.09.2020 у справі № 804/3108/16, від 24.02.2023 у справі № 240/29665/21.
Про наявність умислу ТОВ «А-Енерго» свідчить сукупність обставин: подання тендерної пропозиції 22.01.2024 після спливу шестимісячного строку; неповідомлення замовника про відсутність ліцензії; подання інформації про іншу ліцензію; надання гарантійних листів про відповідність вимогам законодавства; отримання коштів у розмірі 35 993,48 грн; продовження дій після укладення договору. Прокуратура посилається на постанови Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 911/639/17, від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18, від 09.07.2019 у справі № 911/1113/18, від 10.06.2021 у справі № 910/114/19, від 15.12.2021 у справі № 910/6271/17, від 13.01.2022 у справі № 908/3736/15.
Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 160/6220/20 прокуратура зазначає, що спірні правовідносини у вказаних справах не є подібними, оскільки справа № 160/6220/20 стосувалася позову суб`єкта господарювання до органу податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення у сфері ліцензування роздрібної торгівлі пальним, тоді як справа № 908/3486/24 стосується визнання недійсним правочину, що суперечить інтересам держави у сфері екологічної безпеки.
Щодо декларації від 03.01.2024 № 057800/24 прокуратура зазначає, що згідно з Додатком 2 до постанови КМУ від 18.03.2022 № 314 господарська діяльність з управління небезпечними відходами включена до переліку видів діяльності, які не можуть провадитися на підставі декларації в умовах воєнного стану, а право на їх провадження надається виключно ліцензією.
Ситуація, що склалась у сфері управління відходами, не була станом крайньої необхідності, оскільки не позбавляла учасників правовідносин можливості діяти іншим чином, зокрема у спосіб, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 44 Закону «Про управління відходами». Дії ТОВ «А-Енерго» були несправедливими та недобросовісними по відношенню до інших суб`єктів господарювання, які не укладали публічних договорів до отримання відповідної ліцензії.
Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) подала відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ «А-Енерго» та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу — без задоволення, посилаючись на аналогічні підстави, що й прокуратура. Інспекція зазначає, що застосування судом першої інстанції норм Закону «Про управління відходами» є правомірним, вчинення правочину без ліцензії порушує інтереси держави у сфері екологічної безпеки, а у діях ТОВ «А-Енерго» наявний умисел на порушення інтересів держави. Інспекція також просила надати додатковий строк для подання відзиву у зв`язку з умовами воєнного стану та постійними обстрілами м. Запоріжжя.
Комунальна установа «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Дармін М.О. (доповідач), судді – Кощеєв І.М., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2025. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/3486/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 (суддя Лєскіна Ірина Євгенівна) відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
10.07.2025р. матеріали справи № 908/3486/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.08.2025р. визнано неповажними наведені ТОВ "А-ЕНЕРГО" підстави для поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 (суддя Лєскіна Ірина Євгенівна). Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 (суддя Лєскіна Ірина Євгенівна) залишено без руху, надавши апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати до суду обґрунтування інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, ніж ті, що зазначені в апеляційній скарзі.
На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів.
05.09.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області надійшли заперечення на заяву ТОВ «А-Енерго» про усунення недоліків апеляційної скарги і про поновлення строку на апеляційне оскарження по справі.
У зв`язку з відпусткою судді Кощеєва І.М., за розпорядженням керівника апарату суду від 10.09.2025року, проведено автоматизовану зміну складу колегії суддів, за результатами якої для розгляду апеляційної скарги у справі № 908/3486/24 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя -Дармін М.О. (доповідач), судді – Чус О.В., Верхогляд Т.А.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.09.2025р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24. Поновлено строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги.
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 31.03.2026 об 11:00 годин.
19.09.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від заступника керівника Запорізької обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу.
23.09.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) надійшов відзив на апеляційну скаргу.
20.11.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Енерго» надійшло клопотання про приєднання копій судових рішень до матеріалів справи.
За розпорядженням керівника апарату суду від 26.03.2026, проведено передачу судової справи раніше визначеному складу суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2026 сторін доведено до відома що розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 відбудеться в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду зал судового засіданні №511.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 258/26 від 30.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Соп`яненко О.Ю., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2026 справу № 908/3486/24 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідача), суддів: Соп`яненко О.Ю., Кощеєв І.М.
31.03.2026 року справу № 908/3486/24 було знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судової колегії в іншому судовому процесі. З метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне розгляд апеляційної скарги відкласти на 23.04.2026 року о 12:20 год.
20.04.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Енерго» надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2026 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Енерго» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
23.04.2026 в судовому засіданні був присутній прокурор та представник ТОВ “А-ЕНЕРГО”, інші представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Враховуючи приписи ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представника відповідача-2 не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за відсутності представника відповідача-2.
23.04.2026 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови по справі.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).
В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок: « Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».
Так, звертаючись до суду першої інстанції з позовними вимогами про визнання недійсним Договору № 07-02 від 07.02.2024 та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-ЕНЕРГО» на користь Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово- медичної експертизи» 35 993 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 48 коп., а з Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, відповідно, в дохід держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), одержані ним за рішенням суду грошові кошти в розмірі 35 993грн. 48 коп, прокурор наводив наступні обгрунтування: « … в електронній системі закупівель Prozorro 17.01.2024 було оприлюднено інформацію про закупівлю Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради (код ЄДРПОУ 02005177, далі - КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР; Замовник; Відповідач-1) послуг із збирання, перевезення, зберігання, знешкодження небезпечних відходів категорії В з ідентифікатором UA-2024-01-17-011650-a.
Відповідно до тендерної документації до вказаної закупівлі, затвердженої уповноваженою особою замовника 17.01.2024 (зі змінами від 18.01.2024 та 19.01.2024), кінцевим строком надання послуг мало би бути 31.12.2024 (п. 4.4 Загальних положень тендерної документації)…
… учасниками відкритих торгів з особливостями були Товариство з обмеженою відповідальністю «А-ЕНЕРГО» (код ЄДРПОУ 40277858, далі - ТОВ «А- ЕНЕРГО»), яке подало свою тендерну пропозицію для участі в закупівлі 22.01.2024, та Товариство з обмеженою відповідальністю «НВК «УКРЕКОПРОМ» (код ЄДРПОУ 39624900), яке подало свою тендерну пропозицію для участі в закупівлі 24.01.2024.
ТОВ «А-ЕНЕРГО» надало Замовнику Тендерну (цінову) пропозицію вих. № 1 від 29.01.2024, згідно якої, вивчивши тендерну документацію та обсяги поставки ТОВ «А- ЕНЕРГО» погодилось виконати вимоги Замовника та договору.
У складі своєї тендерної пропозиції ТОВ «А-ЕНЕРГО» надало Замовнику Лист- роз`яснення щодо права провадження господарської діяльності у 2024 року в сфері управління відходами вих. № 1А від 18.01.2024, в якому повідомило про наявність у нього ліцензії, виданої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 132 від 24.04.2018, та декларації № 057800/24 від 03.01.2024, яка, з точки зору ТОВ «А-ЕНЕРГО», враховуючи інформацію, розміщену веб-сайті Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України за посиланням https://mepr.gov.ua/novi- pravyla-litsenzuvannya-diyalnosti-z-upravlinnya-nebezpechnymy-vidhodamy-mindovkillya- nadaye-roz-yasnennya/, надає право на провадження господарської діяльності з оброблення небезпечних відходів (операція з оброблення відходів D10 спалювання на суші) та продовжує строк зазначеної ліцензії.
Разом з цим, ТОВ «А-ЕНЕРГО» надало Замовнику Гарантійний лист № 8 від 18.01.2024, відповідно до якого гарантувало надавати послуги згідно вимог Державних санітарно-протиепідемічних правил і норм щодо поводження з медичними відходами, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.06.2015 № 325 «Про затвердження Державних санітарно-протиепідемічних правил і норм щодо поводження з медичними відходами», Закону України «Про управління відходами».
Також ТОВ «А-ЕНЕРГО» надало Замовнику Гарантійний лист № 11 від 18.01.2024 відповідно до якого взяло на себе зобов`язання надавати якісні послуги відповідно до вимог законодавства про медичні відходи, санітарних норм і правил надання послуг з вивезення медичних відходів, затверджених Кабінетом Міністрів України, та у відповідності до умов підписаного договору з урахуванням вимог чинного законодавства із захисту довкілля. Надало Гарантійний лист № 12 від 18.01.2024 відповідно до якого гарантувало здійснювати вивезення відходів тільки на об`єкти поводження з медичними відходами, які мають всю необхідну дозвільну та іншу документацію згідно з чинним законодавством.
Протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою замовника № 6-НВ від 30.01.2024 прийнято рішення про намір укласти договір із ТОВ «А-ЕНЕРГО».
За результатами відкритих торгів з особливостями, між КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР та Товариством з обмеженою відповідальністю «А-ЕНЕРГО» (далі - Виконавець; Відповідач-2) було укладено Договір № 07-02 від 07.02.2024 (далі - Договір № 07-02 від 07.02.2024)….
… Слід зазначити, що Договір № 07-02 від 07.02.2024 та обидва акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) до нього від 13.02.2024 були підписані сторонами вже після видачі 01.02.2024 першої в Україні ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами, що свідчить про об`єктивну можливість отримання такої ліцензії.
Разом з цим, встановлено, що свою першу заяву № 6612 про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами ТОВ «А- ЕНЕРГО» подало до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України лише 01.03.2024.
Відповідно до Наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 251 від 08.03.2024 «Про залишення без розгляду заяви про отримання ліцензії ТОВ «А-ЕНЕРГО»», заяву ТОВ «А-ЕНЕРГО» № 6612 від 01.03.2024 про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами було залишено без розгляду…
… 10.03.2024 ТОВ «А-ЕНЕРГО» повторно подало до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України заяву про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами за № 6796.
Відповідно до Наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 279 від 15.03.2024 «Про залишення без розгляду заяви про отримання ліцензії ТОВ «А-ЕНЕРГО»», заяву ТОВ «А-ЕНЕРГО» № 6796 від 10.03.2024 про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами також було залишено без розгляду.
Підставою для залишення заяви без розгляду було не усунення в повному обсязі зауважень, викладених в Наказі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 251 від 08.03.2024:…
… З огляду на викладене, станом на 21.03.2024 ТОВ «А-ЕНЕРГО» все ще не отримав ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами, що свідчить про її відсутність протягом всього строку дії Договору № 07-02 від 07.02.2024.
Відповідно до Наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 329 від 29.03.2024, ТОВ «А-ЕНЕРГО» отримало вказану ліцензію лише 29.03.2024.
Правові підстави позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)…
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»…
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»…
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»…
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»…
Разом з цим, за змістом п. 14-1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»…
… З огляду на викладене, ліцензування є одним з основних засобів державного регулювання господарської діяльності, який застосовується не до всіх видів господарської діяльності, а лише до тих, які становлять загрозу порушення прав, законних інтересів громадян, життю чи здоров`ю людини, навколишньому природному середовищу та/або безпеці держави.
Саме з метою забезпечення державою екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища законодавством України передбачено ліцензування господарської діяльності з управління небезпечними відходами, особливості ліцензування якої визначаються спеціальним законом - Законом України «Про управління відходами».
Закон України «Про управління відходами» набрав чинності 09.07.2023…
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 27 Закону України «Про управління відходами»...
Постанова Кабінету Міністрів України № 1278 від 05.12.2023…
Відповідно до абз. 1 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами», суб`єкти господарювання у сфері управління небезпечними відходами, що здійснюють збирання та оброблення небезпечних відходів, зобов`язані отримати ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами протягом шести місяців з моменту набрання чинності цим Законом.
Вказаний шестимісячний строк сплив 09.01.2024.
Відповідно до роз`яснень Державної регуляторної служби України, наданих в листі № 165/20-24 від 11.01.2024…
… З огляду на викладене, починаючи з 09.01.2024 обов`язковою, визначеною спеціальним законом (Законом України «Про управління відходами») умовою для здійснення суб`єктами господарювання збирання та оброблення небезпечних відходів стало отримання ними ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами.
Проєкт Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами» був оприлюднений на веб-сайті Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 21.04.2023 (посилання на веб-сторінку: https://mepr.gov.ua/povidomlennya-pro- oprylyudnennya-proyektu-postanovy-pro-zatverdzhennya-litsenzijnyh-umov- provadzhennya-gospodarskoyi-diyalnosti-z-upravlinnya-nebezpechnymy-vidhodamy/).
Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1278 від 05.12.2023, яка набрала чинності 12.12.2023.
Встановлено, що першу в Україні ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами отримало ТОВ «ХАДО-ТЕХНОЛОГІЯ» 01.02.2024.
Разом з цим, згідно відомостей Реєстру ліцензіатів з управління небезпечними відходами, оприлюдненого на веб-сайті Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, під час укладення та виконання Договору № 07-02 від 07.02.2024 (тобто з 07.02.2024 по 21.03.2024) ТОВ «А- ЕНЕРГО» не мало ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами.
Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 314 від 18.03.2022 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» (в редакції від 04.11.2023, яка діяла під час подачі Відповідачем-2 Декларації про провадження господарської діяльності № 057800/24 від 03.01.2024), у період воєнного стану право на провадження господарської діяльності могло набуватися суб`єктами господарювання на підставі безоплатного подання до органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг декларації про провадження господарської діяльності, що містила відомості згідно з додатком 1, без отримання дозвільних документів (документів дозвільного характеру, ліцензій або інших результатів надання публічних послуг), крім видів господарської діяльності за переліком згідно з додатком 2.
Відповідно до додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 314 від 18.03.2022, не могла провадитись на підставі подання декларації в умовах воєнного стану господарська діяльність з управління небезпечними відходами, право на провадження якої давала ліцензія.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1137 від 31.10.2023 «Про внесення змін у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2022 р. № 314» було встановлено, що подані суб`єктами господарювання декларації про провадження видів господарської діяльності щодо здійснення операцій з оброблення відходів до дня набрання чинності пунктом 2 змін, затверджених цією постановою (тобто до 09.01.2024), є дійсними протягом п`яти місяців з дня набрання чинності такими змінами. Протягом зазначеного строку суб`єкти господарювання для подальшого провадження своєї діяльності повинні отримати відповідні дозвільні документи у порядку, строки та на умовах, що передбачені Законом України «Про управління відходами».
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про управління відходами», відходи поділяються на два класи: 1) небезпечні відходи; 2) відходи, що не є небезпечними. Тобто, небезпечні відходи відносяться до окремого класу відходів.
При цьому, дозвіл на здійснення операцій з оброблення відходів (ст. 42 Закону України «Про управління відходами») та ліцензія на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами (ст. 44 Закону України «Про управління відходами») є різними документами дозвільного характеру.
З огляду на викладене, декларація про провадження господарської діяльності, подана суб`єктом господарювання відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 314 від 18.03.2022 замість отримання ним дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів, не надавала права на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами, право на здійснення якої надає ліцензія. Таким чином, подана ТОВ «А- ЕНЕРГО» Декларація про провадження господарської діяльності № 057800/24 від 03.01.2024 не могла бути правовою підставою для здійснення Відповідачем-2 збирання та оброблення небезпечних відходів без відповідної ліцензії.
Щодо інформації, розміщеної на веб-сайті Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України за посиланням https://mepr.gov.ua/novi-pravyla- litsenzuvannya-diyalnosti-z-upravlinnya-nebezpechnymy-vidhodamy-mindovkillya-nadaye- roz-yasnennya/, на яку в своєму Листі-роз`ясненні вих. № 1А від 18.01.2024 посилалось ТОВ «А-ЕНЕРГО», то вона теж стосується можливості подачі декларації замість саме дозволу на здійснення операцій з оброблення відходів, а не замість отримання ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами.
З огляду на викладене, наявність таких роз`яснень законодавства України не скасовувала для ТОВ «А-ЕНЕРГО» вимог актів вищої юридичної сили (ч. 3 ст. 91 Цивільного кодексу України та п. 1 ч. 3 ст. 27, абз. 1 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами») про необхідність отримання відповідної ліцензії, як обов`язкової умови для здійснення збирання та оброблення небезпечних відходів.
Разом з цим, слід врахувати й те, що що під час укладання Договору № 07-02 від 07.02.2024 Відповідач-2 самостійно та добровільно взяв на себе обов`язок дотримуватись усіх вимог законодавства України, яке на його думку, містить розбіжності та протиріччя.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України…
Відповідно до ч. 3 ст. 91 ЦК України…
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»…
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»…
Ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її отримання - відповідати ліцензійним умовам (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»).
За змістом ст. 16 Конституції України…
Згідно Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», внутрішня політика в екологічній сфері є однією з пріоритетних для держави.
Відповідно до п.п. «а», «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»…
За змістом ч. 1 ст. 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»…,
Таким чином, вчинення юридичною особою правочину без ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами не лише порушує загальні вимоги цивільного законодавства України, але й не відповідає інтересам держави і суспільства, з огляду на те, що забезпечення екологічної безпеки є пріоритетом для держави, а ліцензування у сфері управління небезпечними відходами є одним з державних засобів для її забезпечення. При цьому, здійснення суб`єктом господарювання своєї діяльності без отримання такої ліцензії створює ризики для забезпечення екологічної безпеки державою, адже позбавляє останню можливості в повній мірі використовувати такий засіб її забезпечення як ліцензування, зокрема, шляхом перевірки відповідності здобувачів ліцензії та ліцензіатів ліцензійним умовам; зупинення та відновлення дії ліцензії, анулювання ліцензії тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України…
Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України…
Відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦК України…
За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України..
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України…
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України…
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України…
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України…
Відповідно до ч. 3 ст. 216 ЦК України…
Разом з цим, єдиним ефективним способом захисту інтересів держави і суспільства, які порушуються шляхом вчинення правочинів, що суперечать цим інтересам, є визнання таких правочинів недійсними в порядку ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України…
…Про наявність у ТОВ «А-ЕНЕРГО» умислу на порушення інтересів держави і суспільства під час укладання та виконання Договору № 07-02 від 07.02.2024 за відсутності в нього ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами свідчать в сукупності такі обставини, як:
1) подання ним тендерної пропозиції 22.01.2024, тобто після спливу 09.01.2024 шестимісячного строку, встановленого абз. 1 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами», протягом якого суб`єкти господарювання у сфері управління небезпечними відходами, що здійснюють збирання та оброблення небезпечних відходів, були зобов`язані отримати ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами;
2) неповідомлення ним Замовника під час процедури закупівлі про відсутність у нього цієї ліцензії, яка б дозволяла йому надавати послуги протягом всього запланованого строку їх надання (тобто до 31.12.2024);
3) подання у складі своєї тендерної пропозиції інформації про іншу ліцензію, яка б не дозволяла йому надавати такі послуги протягом всього запланованого строку їх надання (тобто до 31.12.2024) (Лист-роз`яснення щодо права провадження господарської діяльності у 2024 року в сфері управління відходами вих. № 1А від 18.01.2024);
4) враховуючи те, що у ТОВ «А-ЕНЕРГО» до цього вже була ліцензія, яка припинила свою дію у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про управління відходами», він не міг не знати про правове значення ліцензування під час провадження господарської діяльності;
5) одночасно з цим, ТОВ «А-ЕНЕРГО» гарантував та взяв на себе зобов`язання щодо надання послуг відповідно до всіх вимог законодавства України (Гарантійні листи № 8 та № 11 від 18.01.2024);
6) вчинення зазначених дій після оприлюднення та набрання чинності Законом України «Про управління відходами» (09.07.2023) та постанови Кабінету Міністрів України № 1278 від 05.12.2023 (12.12.2023), якими було впроваджено нові законодавчі вимоги до ліцензування;
7) надання послуг за Договором № 07-02 від 07.02.2024 за плату, що свідчить про заінтересованість Відповідача-2 в неповідомленні ним вищевказаної інформації з метою протиправного отримання грошових коштів за договором (загалом фактична сплата склала 35 993,48 грн.);
8) продовження вчинення ним цих дій після укладання Договору № 07-02 від 07.02.2024, до початку та в процесі його виконання, не зважаючи на свій обов`язок дотримуватися вимог природоохоронного законодавства, санітарних норм і правил України при наданні послуг (виконанні робіт) (п. 2.1.3. Договору № 07-02 від 07.02.2024).
Таким чином, Договір № 07-02 від 07.02.2024 має бути визнаний судом недійсним як такий, що не відповідає інтересам держави і суспільства у сфері забезпечення екологічної безпеки, яка є пріоритетом для держави. Внаслідок наявності у ТОВ «А-ЕНЕРГО» умислу на порушення цих інтересів, одержані ним грошові кошти в розмірі 35 993,48 грн. мають бути повернуті КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР та стягнуті в дохід держави.
Застосування вказаного способу захисту відповідатиме гарантіям статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), тому що ґрунтується на національному законі, переслідуватиме легітимну мету, а також буде пропорційним легітимній меті втручання у право мирного володіння майном.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
У спірних правовідносинах, необхідність отримання ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами була відома заінтересованому в ній суб`єкту господарювання завчасно, до моменту вчинення ним спірного правочину. Як йому були відомі й правові наслідки вчинення такого правочину, встановлені ст.ст. 203, 215, 228 ЦК України.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого держава користується значною свободою (полем) розсуду. Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Оспорюваний правочин безпосередньо порушує інтереси держави і суспільства у сфері забезпечення екологічної безпеки, про що вже зазначалось вище.
Крім того, стягнення з Відповідача-2 в дохід держави грошових коштів, отриманих ним внаслідок його недобросовісної поведінки, яка також становить порушення вимог законодавства України, буде пропорційним, адже відновлюватиме справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.
Таким чином, застосування до спірних правовідносин способу захисту порушених інтересів держави, визначеного ч. 3 ст. 228 ЦК України, відповідатиме гарантіям статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод…» 
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: в електронній системі закупівель Prozorro 17.01.2024 було оприлюднено інформацію про закупівлю КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради послуг із збирання, перевезення, зберігання, знешкодження небезпечних відходів категорії В з ідентифікатором UA-2024-01-17-011650-a; учасниками відкритих торгів були ТОВ «А-ЕНЕРГО», яке подало тендерну пропозицію 22.01.2024, та ТОВ «НВК «УКРЕКОПРОМ», яке подало тендерну пропозицію 24.01.2024; протоколом уповноваженої особи замовника № 6-НВ від 30.01.2024 прийнято рішення про намір укласти договір із ТОВ «А-ЕНЕРГО»; 07.02.2024 між КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР та ТОВ «А-ЕНЕРГО» було укладено Договір № 07-02, предметом якого було надання послуг із збирання та зберігання для подальшої утилізації або знешкодження клінічних та подібних їм відходів, медичних відходів, ртутовмісних відходів, а також небезпечних відходів 1-4 класу небезпеки; за Договором № 07-02 від 07.02.2024 Виконавець надав послуги, а Замовник оплатив їх на загальну суму 35 933,48 грн; на підставі наказу начальника управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 15.02.2024 № 8-з було проведено моніторинг процедури закупівлі, за результатами якого складено висновок від 11.03.2024 про наявність порушень законодавства; 13.03.2024 КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР надіслала ТОВ «А-ЕНЕРГО» листа № 02.2-05/1586 з вимогою розірвати Договір; 21.03.2024 між сторонами підписано Додаткову угоду № 1, якою достроково розірвано Договір № 07-02 від 07.02.2024; ТОВ «А-ЕНЕРГО» мало ліцензію на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, видану на підставі наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 24.04.2018 № 132; ТОВ «А-ЕНЕРГО» подало Декларацію про провадження господарської діяльності № 057800/24 від 03.01.2024; постановою КМУ від 05.12.2023 № 1278 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами, які опубліковано 12.12.2023; першу заяву про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами ТОВ «А-ЕНЕРГО» подало до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 01.03.2024 за № 6612; наказами Міністерства від 08.03.2024 № 251 та від 15.03.2024 № 279 заяви ТОВ «А-ЕНЕРГО» про отримання ліцензії було залишено без розгляду; відповідно до наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 29.03.2024 № 329 ТОВ «А-ЕНЕРГО» отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами.
Виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відтак при розгляді цієї справи суд апеляційної інстанції самостійно перевіряє доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини та надає правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 905/2419/18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Відповідно до частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 9 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23 викладено наступний правовий висновок : « … При визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо). 
Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції…».
Колегія суддів зауважує, що підставою позову є юридичні факти, які наводяться позивачем на обґрунтування своєї матеріально-правової вимоги, а саме факти, які мають значення для судового захисту суб`єктивного цивільного права.
За змістом ст. 14 ГПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів виснує про наявність підстав для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 з підстав неправильного застосування норм матеріального права. 
Доводи прокурора , викладені в розділі « 1. Щодо неправильного застосування, на думку апелянта, судом першої інстанції у спірних правовідносинах норм матеріального права про ліцензування діяльності з управління небезпечними відходами.» ; « 2.Безпідставними є доводи апелянта щодо відсутності порушення інтересів держави при укладанні спірного правочину….
…Відповідно до положень ч. 3 ст. 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Постановою Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 911/639/17 визначено, що наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вона (вони), виходячи з обставин, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.
Так, судом встановлено, що 07.02.2024 між КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР та ТОВ «А-Енерго» був укладений Договір № 07-02, предметом якого було надання останнім послуги із збирання та зберігання для подальшої утилізації або знешкодження клінічних та подібних їм відходів, а саме - відходів, що виникають у результаті медичного догляду, і відходів, що утворюються у лікарняних або інших закладах під час досліджень, догляду за пацієнтами або при виконанні дослідницьких робіт, а також інших медичних відходів, ртутовмісних відходів, а також небезпечних відходів 1-4 класу небезпеки (далі - послуги), а Замовник зобов`язався оплатити надані йому послуги.
Загалом за Договором № 07-02 від 07.02.2024 Виконавець надав послуги, а Замовник оплатив надані йому послуги на загальну суму 35 933,48 грн.
Згідно наказу начальника управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 15.02.2024 № 8-з, оприлюдненого в електронній системі закупівель Prozorro, було проведено моніторинг процедури закупівлі з ідентифікатором UA-2024- 01-17-011650-a про що складено висновок від 11.03.2024 про наявність порушень законодавства.
13.03.2024 КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР надіслала ТОВ «А-ЕНЕРГО» листа № 02.2 05/1586 з вимогою розірвати Договір № 07-02 від 07.02.2024 на виконання зазначеного висновку та відповідно до п.п. 8.3. п. 8 Договору № 07-02 від 07.02.2024.
Висновок про результати моніторингу публічної закупівлі з ідентифікатором UA-2024- 01-17-011650-a сторонами Договору № 07-02 від 07.02.2024 не оскаржувався.
21.03.2024 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору № 07-02 від 07.02.2024, відповідно до умов якої сторони достроково розірвали зазначений правочин.
Відповідно до наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 29.03.2024 № 329 ТОВ «А-ЕНЕРГО» отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами.
Отже, під час укладення та виконання спірного договору ТОВ «А-ЕНЕРГО» не мало ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами, що є порушенням вимог Закону України «Про управління відходами», який набрав чинності 09.07.2023.
Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18 щодо застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України, суд дійшов висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права містяться в постановах Верховного Суду від 09.07.2019 у справі № 911/1113/18, від 10.06.2021 у справі № 910/114/19, від 15.12.2021 у справі № 910/6271/17, від 13.01.2022 у справі № 908/3736/15.
Про наявність у ТОВ «А-Енерго» умислу на порушення інтересів держави під час укладання та виконання Договору від 07.02.2024 № 07-02 за відсутності в нього ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами свідчать в сукупності такі обставини, як:
- подання ним тендерної пропозиції 22.01.2024, тобто після спливу 09.01.2024 шестимісячного строку, встановленого абз. 1 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами», протягом якого суб`єкти господарювання у сфері управління небезпечними відходами, що здійснюють збирання та оброблення небезпечних відходів, були зобов`язані отримати ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами;
- неповідомлення ним Замовника під час процедури закупівлі про відсутність у нього цієї ліцензії, яка б дозволяла йому надавати послуги протягом всього запланованого строку їх надання (тобто до 31.12.2024);
- подання у складі своєї тендерної пропозиції інформації про іншу ліцензію, яка б не дозволяла йому надавати такі послуги протягом всього запланованого строку їх надання (тобто до 31.12.2024) (лист-роз`яснення щодо права провадження господарської діяльності у 2024 року в сфері управління відходами від 18.01.2024 за № 1А);
- враховуючи те, що у Відповідача до цього вже була ліцензія, яка припинила свою дію у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про управління відходами», він не міг не знати про правове значення ліцензування під час провадження господарської діяльності;
- одночасно з цим, ТОВ «А-Енерго» гарантував та взяв на себе зобов`язання щодо надання послуг відповідно до всіх вимог законодавства України (гарантійні листи № 8 та № 11 від 18.01.2024);
- вчинення зазначених дій після оприлюднення та набрання чинності Законом України «Про управління відходами» (09.07.2023) та постанови Кабінету Міністрів України № 1278 від 05.12.2023 (12.12.2023), якими було впроваджено нові законодавчі вимоги до ліцензування;
- надання послуг за спірним правочином за плату, що свідчить про заінтересованість Відповідача в неповідомленні ним вищевказаної інформації з метою протиправного отримання грошових коштів за договором (загалом фактична сплата склала 35 993,48 грн.);
- продовження вчинення ним цих дій після укладання Договору від 07.02.2024№ 07¬02, до початку та в процесі його виконання, не зважаючи на свій обов`язок дотримуватися вимог природоохоронного законодавства, санітарних норм і правил України при наданні послуг (виконанні робіт) (п. 2.1.3. Договору № 07-02 від 07.02.2024).
Окрім того, слід зауважити, що першу заяву ТОВ «А-Енерго» до Міндовкілля про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами подано тільки 01.03.2024 за № 6612.
Через наявність зауважень та недоліків у документації, орган ліцензування двічі (08.03.2024 та 15.03.2024) залишав без розгляду заяву ТОВ «А-Енерго» про отримання ліцензії.
Відповідно до Наказу Міндовкілля № 329, Відповідач отримав вищевказану ліцензію лише 29.03.2024.
При цьому, що перший в державі ліцензіат - ТОВ «ХАДО-ТЕХНОЛОГІЯ» отримав ліцензію 01.02.2024.
Враховуючи викладене, у діях ТОВ «А-ЕНЕРГО» вбачається наявний умисел (намір) на вчинення правочину, який завідомо суперечив інтересам держави та суспільства у сфері забезпечення екологічної безпеки.
Так, за відсутністю діючої ліцензії, Відповідач не міг не усвідомлювати протиправність своїх дій при укладанні спірного договору, не повідомивши про цей факт Замовника, свідомо допустив настання протиправних наслідків.
Вчинення юридичною особою правочину без відповідної ліцензії не відповідає (порушує) інтересам держави, тому що створює ризики для забезпечення екологічної безпеки державою, адже позбавляє останню можливості в повній мірі використовувати такий засіб її забезпечення як ліцензування, зокрема, шляхом перевірки відповідності здобувачів ліцензії та ліцензіатів ліцензійним умовам; зупинення та відновлення дії ліцензії, анулювання ліцензії тощо.
Слід зазначити, що ситуація, яка склалась у сфері управління відходами, не була станом крайньої необхідності, тому що не позбавляла можливості учасників спірних правовідносин діяти іншим чином, в порядку не забороненому законодавством України, зокрема, у спосіб, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про
управління відходами» (не потребує діяльність з приймання та зберігання відходів, якщо протягом одного року прийняті чи утворені відходи передаються суб`єкту господарювання, який має ліцензію на здійснення комплексу операцій з управління небезпечними відходами, за умови подання суб`єктом господарювання звітної інформації (декларації) до інформаційної системи управління відходами).
Натомість, усвідомлюючи правові наслідки укладення договору про надання послуг із збирання, перевезення, зберігання та знешкодження небезпечних відходів без відповідної ліцензії, яка б надавала право на провадження такого виду господарської діяльності, та пов`язані з цим ризики, ТОВ «А-Енерго» не інформував про вказані обставини КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, все ж уклав спірний правочин та частково виконав його, отримавши за це плату, чим порушив інтереси держави, тому що створив ризики для забезпечення екологічної безпеки державою, про які було зазначено вище.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, зокрема, визначено, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Водночас, вищевказані дії Відповідача були несправедливими та недобросовісними по відношенню до інших суб`єктів господарювання, які разом з ТОВ «А-ЕНЕРГО» подавали заяви на отримання ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами, проте, на відміну від Відповідача-2, не укладали публічних договорів про надання послуг з управління небезпечними відходами доти, доки відповідно до усіх вимог законодавства України не отримали відповідну ліцензію.
Таким чином, висновки господарського суду Запорізької області по справі № 908/1360/24 про те, що вчинення юридичною особою спірного правочину без ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами порушує загальні вимоги цивільного законодавства України та не відповідає інтересам держави і суспільства, з огляду на те, що забезпечення екологічної безпеки є пріоритетом для держави, а ліцензування у сфері управління небезпечними відходами є одним з державних засобів для її забезпечення є правильними.
3. Хибним є твердження Відповідача щодо застосування до спірних відносин норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 11052023 по справі № 160/6220/20.
Так, у ч. 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Верховного Суду від 02.07.2020 № 908/955/18 та від 08.08.2020 № 910/10225/18 зауважено значення терміну «подібність правовідносин» у розумінні положень ГПК України.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення, та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності у різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, у яких подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Разом з тим, судове рішення господарським судом Запорізької області по справі № 908/3486/24 прийнято за результатами розгляду позову прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах (територіального органу Державної екологічної інспекції України) до суб`єкта господарювання про визнання недійсним правочину як такого, що не відповідає інтересам держави і суспільства з умислу однієї із сторін, та застосування наслідків недійсності правочину, встановлених ч. 3 ст. 228 ЦК України. Правовою підставою позову слугували особливості ліцензування діяльності з управління небезпечними відходами, визначені Законом України «Про управління відходами».
Проте, постанова Верховного суду від 11.05.2023 по справі № 160/6220/20, на яку посилається Відповідач, прийнята за результатами розгляду справи за позовом суб`єкта господарювання до органу податкової служби про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу. Вказане рішення органом контролю прийнято за результатами встановленого факту здійснення товариством роздрібної торгівлі пальним без наявності відповідної ліцензії. Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем актів індивідуальної дії, Верховний Суд проаналізував законодавство в сфері ліцензування роздрібної торгівлі пальним.
Отже, спірні правовідносини у вищевказаних справах не є подібними, а Відповідач зробив невірний висновок про схожість справ, ґрунтуючись на неправильному тлумаченні або ігноруючи ключові відмінності між правовідносинами…» відзиву прокурора на апеляційну скаргу та відзиву Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) на апеляційну скаргу в частині того, що : « … Щодо неправильного застосування, на думку апелянта, судом першої інстанції у спірних правовідносинах норм матеріального права про ліцензування діяльності з управління небезпечними відходами.
Так, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що судом не застосовано положення абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про ліцензування», п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами».
Крім того, апелянт стверджує, що на час укладення спірного правочину (07.02.2024) нові ліцензійні умови не набрали чинності, а отже ТОВ «А-Енерго» мав право діяти на підставі ліцензії на поводження з небезпечними відходами від 24.04.2018 № 132, виданої за Законом України «Про відходи».
Вважаємо такі висновки апелянта хибними, виходячи з наступного.
Так, згідно з положеннями ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України), чинного на час укладання спірного договору, правовий господарський порядок в Україні формується на основі оптимального поєднання ринкового саморегулювання економічних відносин суб`єктів господарювання та державного регулювання макроекономічних процесів, виходячи з конституційної вимоги відповідальності держави перед людиною за свою діяльність та визначення України як суверенної і незалежної, демократичної, соціальної, правової держави.
Конституційні основи правового господарського порядку в Україні становлять, зокрема забезпечення державою екологічної безпеки та підтримання екологічної рівноваги на території України. Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ГК України здійснення будь-якої господарської діяльності, що загрожує життю і здоров`ю людей або становить підвищену небезпеку для довкілля, забороняється.
У ч. 1 та ч. 2 ст. 13 Цивільний кодекс України (далі - ЦК) унормовано, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії) (ч. 3 ст. 91 ЦК України).
Ліцензування - засіб державного регулювання провадження видів господарської діяльності, спрямований на забезпечення безпеки та захисту економічних і соціальних інтересів держави, суспільства, прав та законних інтересів, життя і здоров`я людини, екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища (стаття 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон «Про ліцензування»).
Згідно з п. 14-1 ч. 1 ст. 7 Закону «Про ліцензування» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як діяльність з управління небезпечними відходами, яка ліцензується з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про управління відходами». Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 27 та ч. 1 ст. 44 Закону України «Про управління відходами» господарська діяльність з управління небезпечними відходами здійснюється суб`єктами господарювання на підставі ліцензії, що видається в порядку, встановленому Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та відповідно до ліцензійних умов здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2023 № 1278, набрали чинності 12.12.2023.
Відповідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про управління відходами» до видачі ліцензії обов`язковій перевірці підлягає відповідність матеріально-технічної бази здобувача ліцензії встановленим вимогам. Порядок здійснення перевірки відповідності матеріально-технічної бази здобувача ліцензії технологічним вимогам до здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами, правилам технічної експлуатації установок та технологічним регламентам, затверджений наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31.10.2023 № 729, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.12.2023 за № 2099/41155.
Відповідно до абз. 1 п. 4 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про управління відходами» вказано, що суб`єкти господарювання у сфері управління небезпечними відходами, що здійснюють збирання та оброблення небезпечних відходів, зобов`язані отримати ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами протягом шести місяців з моменту набрання чинності цим Законом.
Таким чином, законодавець зобов`язав суб`єкта отримати ліцензію на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами.
Відповідно роз`яснень Державної регуляторної служби України від 11.01.2024 № 165/20-24, Закони України «Про ліцензування» та «Про управління відходами» не містять виключень і випадків, за наявності яких суб`єкти господарювання у сфері управління небезпечними відходами, що здійснюють збирання та оброблення небезпечних відходів, мають право після 08 січня 2024 року провадити господарську діяльність з управління небезпечними відходами на підставі ліцензій на провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.
Таким чином, вважаємо, що застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про управління відходами» (п. 1 ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 44, абз. 1 п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень»), які регламентують питання здійснення діяльності з управління небезпечними відходами виключно на підставі ліцензії та відповідно до ліцензійних умов, є правомірними і вірними.
Щодо порушень інтересів держави.
Інспекція вважає помилковими доводи апелянта щодо відсутності порушення інтересів держави при укладанні спірного правочину.
Так, відповідно ст. 16 Конституції України...
Згідно ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»...
Поняття «безпека життя і здоров`я людини» слід розуміти у широкому значенні, яке охоплює різноманітні сфери суспільно-управлінських відносин, в яких застосування та тлумачення норм законодавства слід розглядати, головним чином, в аспекті створення максимальних гарантій безпечності людини та її відчуття захищеності, що також є основою суспільного інтересу. Пріоритет такого інтересу, за загальним правилом, над приватним інтересом (зокрема, у формі права власності, права на підприємницьку діяльність) у випадку їх конкуренції підтверджується також положеннями ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (висновки Верховного Суду у постанові від 24.02.2023 у справі № 240/29665/21).
Згідно з ст. 9 Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», внутрішня політика в екологічній сфері є однією з пріоритетних для держави.
Отже, у таких спорах індивідуальне право (інтерес) у формі гарантованого частиною першою статті 42 Конституції України права на підприємницьку діяльність (діяльність з управління відходами), що не заборонена законом, протиставляється публічному інтересу, який виражається у дотриманні вимог екологічної безпеки, забезпеченні державою права на безпечне для життя і здоров`я людини довкілля, гарантованого статтею 50 Конституції України та, за загальним правилом, має безумовний пріоритет. Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.10.2018 у справі № 820/3552/17, від 03.09.2019 у справі № 815/3210/18, від 20.08.2020 у справі № 820/6785/16 та від 15.09.2020 у справі № 804/3108/16.
Таким чином, вчинення юридичною особою правочину без ліцензії на здійснення господарської діяльності з управління небезпечними відходами не лише порушує загальні вимоги цивільного законодавства України, але й не відповідає інтересам держави і суспільства, з огляду на те, що забезпечення екологічної безпеки є пріоритетом для держави, а ліцензування у сфері управління небезпечними відходами є одним з державних засобів для її забезпечення.
При цьому, здійснення суб`єктом господарювання своєї діяльності без отримання такої ліцензії створює ризики для забезпечення екологічної безпеки державою, адже позбавляє останню можливості в повній мірі використовувати такий засіб її забезпечення як ліцензування, зокрема, шляхом перевірки відповідності здобувачів ліцензії та ліцензіатів ліцензійним умовам; зупинення та відновлення дії ліцензії, анулювання ліцензії тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України...
Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України...
За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України...
За приписами п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України...
Відповідно до ч. 3 ст. 216 ЦК України, правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Отже, єдиним ефективним способом захисту інтересів держави і суспільства, які порушуються шляхом вчинення правочинів, що суперечать цим інтересам, є визнання таких правочинів недійсними в порядку ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного.
При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2018 у справі № 911/639/17 зазначає, що наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вона (вони), виходячи з обставин, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.
Відповідно матеріалів справи 07.02.2024 між КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР та ТОВ «АЕнерго» був укладений Договір № 07-02, за яким відповідач-2 оплатив відповідачеві-1 послуги на загальну суму 35 933,48 грн.
Слід зауважити, що ліцензію на право провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами ТОВ «А-ЕНЕРГО» отримало лише 29.03.2024 відповідно до наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 29.03.2024 № 329.
Таким чином, під час укладення та виконання спірного договору ТОВ «АЕНЕРГО» не мало ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами, що є порушенням вимог Закону України «Про управління відходами», який набрав чинності 09.07.2023.
Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18 дійшов висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства. Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права містяться в постановах Верховного Суду від 09.07.2019 у справі № 911/1113/18, від 10.06.2021 у справі № 910/114/19, від 15.12.2021 у справі № 910/6271/17, від 13.01.2022 у справі № 908/3736/15.
Наявність у ТОВ «А-Енерго» умислу на порушення інтересів держави під час укладання та виконання Договору від 07.02.2024 № 07-02:
- Укладання договору за відсутності ліцензії на провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами;
- подання тендерної пропозиції 22.01.2024, тобто після спливу 09.01.2024 шестимісячного строку, встановленого абз. 1 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про управління відходами»;
- неповідомлення Замовника під час процедури закупівлі про відсутність у нього цієї ліцензії, яка б дозволяла йому надавати послуги протягом всього запланованого строку їх надання (тобто до 31.12.2024);
- подання у складі своєї тендерної пропозиції інформації про іншу ліцензію, яка б не дозволяла йому надавати такі послуги протягом всього запланованого строку їх надання (тобто до 31.12.2024) (лист-роз`яснення щодо права провадження господарської діяльності у 2024 року в сфері управління відходами від 18.01.2024 за № 1А);
- надання гарантій та взяття на себе зобов`язання щодо надання послуг відповідно до всіх вимог законодавства України (гарантійні листи № 8 та № 11 від 18.01.2024);
- вчинення зазначених дій після оприлюднення та набрання чинності Законом України «Про управління відходами» (09.07.2023) та постанови Кабінету Міністрів України № 1278 від 05.12.2023 (12.12.2023); -
- отримання коштів у розмірі 35 993,48 грн.);
- продовження вчинення ним цих дій після укладання Договору від 07.02.2024№ 07- 02, до початку та в процесі його виконання, не зважаючи на свій обов`язок дотримуватися вимог природоохоронного законодавства, санітарних норм і правил України при наданні послуг (виконанні робіт) (п. 2.1.3. Договору № 07-02 від 07.02.2024).
Враховуючи вищевикладене, вважаємо, що відповідач за відсутністю діючої ліцензії не міг не усвідомлювати протиправність своїх дій при укладанні спірного договору, не повідомивши про цей факт Замовника, свідомо допустив настання протиправних наслідків…» відхиляються колегією суддів як такі, що суперечать правовим висновкам Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 9 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23 і не підтверджені належними і допустимими в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказами (вироком у кримінальній справі)
Інші доводи апеляційної скарги та відзиву прокурора, зводяться до тверджень про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, відхиляються як такі, що грунтуються на помилковому тлумачені спірних правовідносин і , відповідно, порядку застосування норм матеріального права, які їх регулюють.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;
Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО”, а рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24, відповідно скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 333 ГПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.
Враховуючи відсутність заперечень з боку прокурора щодо тверджень апелянта про те, що оспорюване рішення виконано, заява про поворот виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 у виконаній частині а саме: шляхом стягнення з Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області на користь ТОВ «А-Енерго» 4844,80 гривень судового збору підлягає задоволенню
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 – задовольнити.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 30.04.2025 у справі № 908/3486/24 у виконаній частині а саме:
Стягнути з Запорізької окружної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (69050, Запорізький р-н, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Космічна, 118А, ЄДРПОУ 0290997328) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю “А-ЕНЕРГО” (70406, Запорізька обл., селище Відрадне, вул. Шевченко, буд. 30, ЄДРПОУ 40277858) витрати зі сплати судового збору у сумі 4 844,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.04.2026.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.Ю. Соп`яненко