ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року 
м. Чернівці
справа № 727/6/26
провадження 822/683/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О., 
секретар судового засідання Скулеба А.І.,
учасники справи:
заявник ОСОБА_1 ,
третя особа ОСОБА_2 , 
апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 23 лютого 2026 року,
головуючий у суді першої інстанції суддя Смотрицький В.Г.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії, рішення, бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй Катерини Ігорівни.
Посилається на те, що старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй К.І. було відкрито виконавче провадження №78938691 щодо зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити спілкування малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 .
Старший державний виконавець, всупереч вимогам статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», 09 грудня 2025 року винесла постанову про закінчення виконавчого провадження, хоча була зобов`язана продовжувати здійснювати дії щодо примусового виконання ухвали суду про забезпечення позову у визначені судовим рішенням дні та години.
Вказав, що виконавче провадження №78938691 було відкрито, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2025 року, в подальшому, з урахуванням внесених змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 01 квітня 2025 року, якими боржника ОСОБА_2 зобов`язано забезпечувати щоденне спілкування малолітнього сина ОСОБА_3 з батьком, шляхом відеозв`язку засобами Telegram та Viber у визначений судом час та зобов`язання ОСОБА_2 повідомити батька ОСОБА_1 фактичне місце перебування дитини.
Станом на день винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження судове рішення жодного разу не було виконане боржником. Фактичного забезпечення відеоспілкування дитини з батьком не відбулося ні в один із визначених судом днів та годин.
Щодо обов`язку ОСОБА_2 повідомити стягувачу фактичне місце перебування дитини, зазначив що державним виконавцем, у межах виконавчого провадження, не було вчинено жодних дій, спрямованих на перевірку виконання цього обов`язку. Виконавець не витребував від боржника відповідну інформацію, не зафіксував факт її неподання та не склав жодного акта про невиконання цієї частини судового рішення. Зазначений обов`язок боржника навіть не був відображений у постанові про відкриття виконавчого провадження, що свідчить про формальний підхід до виконання судового рішення та фактичне ігнорування однієї з його істотних складових.
Вважає постанову про закінчення виконавчого провадження неправомірною, оскільки така підстава, як неможливість виконання рішення без участі боржника не є підставою для закінчення виконавчого провадження у справах про спілкування з дитиною, а навпаки є юридичним підтвердженням того, що боржник ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку.
Зазначає, що державним виконавцем було направлено подання до органів досудового розслідування, в порядку статті 63 Закону України «Про виконавче провадження». У цьому поданні державний виконавець встановила, що станом на момент його складання рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, що підтверджується проведеними перевірками та накладеними штрафами. А тому, подальше винесення посадовою особою постанови про закінчення виконавчого провадження, за відсутності виконання судового рішення, без усунення порушень з боку боржника та всупереч встановленому самим виконавцем факту ухилення від виконання свідчить про неправомірне застосування статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» та фактичне припинення примусового виконання судового рішення за відсутності передбачених законом підстав.
Вважає, що закриття виконавчого провадження є передчасним і таким, що прямо суперечить процесуальному закону.
Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 09 грудня 2025 року про закінчення виконавчого провадження № 78938691, визнати бездіяльність старшого державного виконавця Цугуй К.І. щодо не проведення виконавчих дій у ВП № 78938691, у частині спілкування батька з дитиною ОСОБА_3 , з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв`язку засобами Telegram, Viber та у частині зобов`язання ОСОБА_2 повідомити йому повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини.
Також просив суд визнати бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Чернівці) Смотра Д.О. щодо відсутності організації контролю за діями старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй К.І. та постановити окрему ухвалу щодо старшого державного виконавця Цугуй К.І. щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Крім того, просив визнати причини пропуску строку подання скарги поважними та поновити такий строк, оскільки у відповідний період на території його проживання у м. Києві мали місце аварійні та планові відключення електроенергії, що унеможливлює своєчасне користування електронною поштою, Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та іншими засобами зв`язку, необхідними для підготовки й подання скарги у встановлений судом строк. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 23 лютого 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії та бездіяльність органу примусового виконання.
Скаргу заявника ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09 грудня 2025р року про закінчення виконавчого провадження №78938691.
Визнано бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй К. І. щодо не проведення виконавчих дій у ВП №78938691, а саме, у частині зобов`язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні вимог іншої частини скарги відмовлено.
Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів, які б підтверджували, що державний виконавець забезпечив виконання ухвали суду про зобов`язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 , повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 .
Скарга ОСОБА_1 в даній частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй К. І. щодо не проведення виконавчих дій у ВП №78938691, а саме, у частині зобов`язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про закінчення ВП №78938691.
Аналізуючи дії державного виконавця щодо проведення виконавчих дій у ВП №78938691 у частині спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв`язку засобами Telegram, Viber, суд зазначає, що виконавцем застосовувались до ОСОБА_2 штрафи та попередження про кримінальну відповідальність, а також звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Тому вимоги скарги щодо визнання бездіяльності старшого державного виконавця в цій частині є безпідставними.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції в частині часткового задоволення скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норма матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає дану ухвалу передчасною, незаконною, не обгрунтованою та винесеною із порушенням норм матеріального права, без належного встановлення і врахування усіх обставин по даній цивільній справі.
Зазначає, що предметом оскарження є дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського МУМЮ, в частині винесення державним виконавцем 09 грудня 2025 року постанови про закінчення виконавчого /провадження № 78938691, яке було розпочато, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 лютого 2024 року по цивільній справі №'727/13656/24.
Вважає, що державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Чернівці на момент винесення оскаржуваної ОСОБА_1 постанови про закінчення виконавчого провадження № 78938691 було дотримано вимоги ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 7 ст. 158 ЦПК України.
Апелянт намагається виконати рішення суду в частині організації зв`язку між сином та ОСОБА_1 , однак дитина категорично відмовляється сприймати батька, внаслідок пережитого ним у минулому.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Посилаєься на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 лютого 2024 року цивільній справі №727/13656/24 вирішено заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про забезпечення позову задоволено частково.
Зобов?язано ОСОБА_2 забезпечити спілкування малолітнього ОСОБА_3 , з батьком ОСОБА_1 , за допомогою засобів зв`язку, зокрема мобільних застосунків «Viber», «Telegram» тричі на тиждень у дні, погоджені між батьками дитини з 18.00 год по 18.30 год, шляхом надання матір`ю дитини доступу до мобільного телефону» (а.с. 31-33).
Надалі, постановою Чернівецького апеляційного суду від 01 квітня 2025 року цивільній справі №727/13656/24 ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом зобов?язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 місце перебування дитини скасовано. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом зобов?язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 місце перебування дитини задоволено. Зобов?язано ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 . Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2025 року змінено в мотивувальній частині щодо зобов?язання ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування дитини. Викладено абзац другий резолютивної частини ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 лютого 2024 року в такій редакції: Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 тривалістю 1 годину щодня з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв`язку засобами Telegram, Viber (а.с. 24-30).
Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 08.10.2025 року у період з 15 травня 2024 по 07жовтня 2025 громадянин України: ОСОБА_5 13 червня 2024 року о 10:40:39 год. здійснив виїзд через пункт пропуску Порубне (а.с. 20).
Старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй Катериною Ігорівною було відкрито виконавче провадження №78938691 від 26 серпня 2025 року щодо зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , забезпечити спілкування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , за допомогою засобів зв`язку, зокрема мобільних застосунків Viber, Telegram тричі на тиждень у дні, погоджені між батьками дитини з 18.00 год по 18.30 год, шляхом надання матір`ю дитини доступу до мобільного телефону (а.с. 23).
22 вересня 2025 року, державний виконавець, керуючись статтями 8, 18 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 14 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, виніс постанову про внесення змін у резолютивну частину рішення та постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, оскільки під час реєстрації виконавчого провадження були допущенні помилки, які вказаними постановами були виправлені.
Постановою про внесення змін у резолютивну частину рішення постановлено зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , тривалістю 1 годину щодня з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв`язку засобами Telegram, Viber та зобов`язати ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час винесення цієї постанови старший виконавець керувалась ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 44).
Постановою про зміну (доповнення) реєстраційних даних постановлено внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме, внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме, замість дата видачі: 04 лютого 2025року зазначено дата видачі: 06 лютого 2025 року, замість дата набрання рішенням чинності: 04 лютого 2025року зазначено: дата набрання рішенням чинності: 06 лютого 2025 року. Замість зобов?язати ОСОБА_2 забезпечити спілкування малолітнього ОСОБА_3 , з батьком ОСОБА_1 , за допомогою засобів зв?язку, зокрема мобільни: застосунків 'Viber', "Telegram" тричі на тиждень у дні погодженні між батькамі дитини з 18.00 по 18.30, шляхом надання матір?ю дитини доступу до мобільного телефону зазначити Резолютивна частина: зобов?язати ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування малолітнього ОСОБА_3 21.06.2018 рм. з батьком ОСОБА_1 тривалістю 1 годину щодня з 18 години до 19 години шляхом встановлення відеозв?язку засобами «Viber», «Telegram» (а.с. 45).
06 жовтня 2025року виконавець склала акт про невиконання боржником рішення суду (зв.а.с. 45), згідно з яким на дзвінки та стук у двері квартири АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідки, ОСОБА_2 з`являється за даною адресою дуже рідко, постійне місце перебування боржниці їй невідоме, державним виконавцем залишено вимогу №299 (а.с. 46) з`явитись боржнику до відділу для надання пояснень. Згідно з усними поясненнями стягувача, боржниця не встановила відеозв`язок з 18 по 19 год.
07 жовтня 2025 року, державний виконавець, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 1700,00 гривень та зобов`язав боржника виконати рішення протягом трьох робочих днів і попередив про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. В постанові про накладення штрафу зазначено «про: зобов?язати ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 , тривалістю 1 годину щодня з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв?язку засобами «Viber», «Telegram» (зв.а.с. 45).
10 жовтня 2025 року виконавець склала акт про невиконання боржником рішення суду (зв.а.с. 46), згідно з яким на вимогу державного виконавця від 06 жовтня 2025 року ОСОБА_2 пояснень не надала. Протягом дня не з`явилась.
13 жовтня 2025 року виконавець повторно склала акт про невиконання боржником рішення суду, яке підлягало виконанню. В акті зазначено, що при повторній перевірці державним виконавцем виконання рішення суду між боржником, стягувачем та державним виконавцем здійснено відеозв`язок через застосунок «Viber», однак боржник у встановлений судом час на дзвінок не відповідала. Про причини відсутності зв`язку боржник пояснень не надала. На підтвердження відсутності відеозв`язку стягувач надав фото екрану телефону з застосунку «Viber» (зв.а.с. 46).
У зв`язку з чим, держаний виконавець, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі на ОСОБА_2 (а.с. 47).
09 грудня 2025 року державний виконавець направив до Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області подання про порушення кримінального провадження відносно боржника за невиконання рішення суду (зв.а.с. 47- а.с. 48). У поданні зазначено, що на примусовому виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває провадження щодо зобов?язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 21 червня 2018 року з батьком ОСОБА_1 , тривалістю 1 годину щодня з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв?язку засобами «Viber», «Telegram».
14 січня 2026 державний виконавець Цугуй Катерина Ігорівна звернулася до Чернівецького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області із запитом про надання інформації стосовно внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 49).
09 грудня 2025 року державний виконавець, керуючись п.11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. В постанові в мотивувальній та резолютивній частинах зазначено про зобов?язання ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування малолітнього ОСОБА_3 21 червня 2018 року з батьком ОСОБА_1 тривалістю 1 годину щодня з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв?язку засобами «Viber», «Telegram» (зв.а.с. 48-49).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів, які б підтверджували, що державний виконавець забезпечив виконання ухвали суду про зобов`язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 , повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 .
Скарга ОСОБА_1 в даній частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй К. І. щодо не проведення виконавчих дій у ВП №78938691, а саме, у частині зобов`язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щодо проведення виконавчих дій у ВП №78938691, у частині спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв`язку засобами Telegram, Viber, суд зазначив у своєму рішенні, що виконавцем застосовувались до ОСОБА_2 штрафи та попередження про кримінальну відповідальність, а також звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, тому вимоги скарги щодо визнання бездіяльності старшого державного виконавця в цій частині є безпідставними.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з наступних підстав.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).
Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суд пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18)).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19), від 30 травня 2024 року в справі № 365/74/16-ц (провадження № 61-11358св23)).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. 
ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на дії, рішення, бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй К. І. в якій, крім іншого, просив: визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09 грудня 2025р року про закінчення виконавчого провадження №78938691.
Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй К. І. щодо не проведення виконавчих дій у ВП №78938691, а саме, у частині зобов`язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй К. І. було відкрито виконавче провадження №78938691 від 26 серпня 2025 року щодо зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , забезпечити спілкування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , за допомогою засобів зв`язку, зокрема мобільних застосунків Viber, Telegram тричі на тиждень у дні, погоджені між батьками дитини з 18.00 год по 18.30 год, шляхом надання матір`ю дитини доступу до мобільного телефону (а.с. 23).
22 вересня 2025 року, державний виконавець, виніс постанову про внесення змін у резолютивну частину рішення та постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, оскільки під час реєстрації виконавчого провадження були допущенні помилки, які вказаними постановами були виправлені.
Постановою про внесення змін у резолютивну частину рішення постановлено зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , тривалістю 1 годину щодня з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв`язку засобами Telegram, Viber та зобов`язати ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
09 грудня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Аналізуючи дії державного виконавця щодо проведення виконавчих дій у ВП №78938691, у частині зобов`язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 , повідомленням на номер +380500518433 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що старшим державним виконавцем не вживались заходи для забезпечення примусового виконання ухвали про зобов`язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 , повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 .
Тому, скарга ОСОБА_1 в даній частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Цугуй К.І. щодо не проведення виконавчих дій у ВП №78938691, а саме у частині зобов`язання    ОСОБА_2  повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що спростовує доводи апелянта про те, що державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження було дотримано вимоги ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №78938691 є передчасною та винесеною без фактичного і повного виконання рішення суду .
Щодо проведення виконавчих дій у ВП №78938691, у частині спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 з 18 години до 19 години, шляхом встановлення відеозв`язку засобами Telegram, Viber, слід зазначити, що виконавцем застосовувались до ОСОБА_2 штрафи та попередження про кримінальну відповідальність, а також звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги скарги щодо визнання бездіяльності старшого державного виконавця в цій частині є безпідставними.
Доводи апелянта щодо неможливості забезпечити спілкування малолітнього ОСОБА_3 з батьком, за допомогою відеозвязку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки предметом розгляду вказаної скарги є дії та рішення державного виконавця, а не вирішення спору по суті, в межах розгляду справи, у якій постановлено ухвалу про забезпечення позову. 
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 23 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Дата складання повної постанови – 06 травня 2026 року.
Головуючий М.І. Кулянда 
Судді: Н.К. Височанська
О.О. Одинак