Справа № 473/2865/26
П О С Т А Н О В А
іменем України
"12" червня 2026 р.  місто Вознесенськ 

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е., 
з участю секретаря судового засідання Пономарьової А.П., 
захисника адвоката Босонченко О.М., 
розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Головного управління ДПС у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директора ТОВ «Авіаттор», код ЄДРПОУ – 32178635, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
РНОКПП – НОМЕР_1 ,  
за ч.1 ст.164 КУпАП 
В С Т А Н О В И В :

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП відносно директора ТОВ «Авіаттор», код ЄДРПОУ – 32178635, ОСОБА_2 . 
Відповідно до тексту протоколу №318 від 26 травня 2026 року ГУ ДПС у Миколаївській області, директор ТОВ «Авіаттор» ОСОБА_2 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, а саме, порушення порядку провадження господарської діяльності, передбачене ч.8 ст.15 Закону України №481/95 – ВР від 19 грудня 1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зі змінами та доповненнями. Перевіркою ТОВ «Авіаттор» встановлено факт зберігання пального /виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки/ отриманого 14 серпня 2024 року, а саме: дизельне паливо Євро EN 590 ULSD 10 ppm, ДП – Л – Євро5 – ВО, код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00, у кількості 31201 літрів, приведених до температури 15 градусів Цельсія, або 25710 кг, за адресою місця зберігання пального: вулиця Польова, 1 в місті Вознесенську Миколаївської області, без наявності відповідної ліцензії, чим порушено вимоги ч.8 ст.15 Закону України №481/95 – ВР від 19 грудня 1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зі змінами та доповненнями.
Дані дії директора ТОВ «Авіаттор» ОСОБА_2 за протоколом №318 від 26 травня 2026 року ГУ ДПС у Миколаївській області, кваліфіковані за ч.1 ст.164 КУпАП, як порушення провадження господарської діяльності, як суб`єкта господарювання, без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вважає, що вина директора ТОВ «Авіаттор» ОСОБА_2 за протоколом №318 від 26 травня 2026 року ГУ ДПС у Миколаївській області, в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах. 
Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст.278 КУпАП серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. Тому предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.        Частина перша ст.164 КУпАП, передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом.     Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.       Так, в протоколі №318 від 26 травня 2026 року ГУ ДПС у Миколаївській області, про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.164 КУпАП зазначено, що при проведенні перевірки ТОВ «Авіаттор» встановлено факт зберігання пального /виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки/ отриманого 14 серпня 2024 року, а саме: дизельне паливо Євро EN 590 ULSD 10 ppm, ДП – Л – Євро5 – ВО, код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00, у кількості 31201 літрів, приведених до температури 15 градусів Цельсія, або 25710 кг, за адресою місця зберігання пального: вулиця Польова, 1 в місті Вознесенську Миколаївської області, без наявності відповідної ліцензії, чим порушено вимоги ч.8 ст.15 Закону України №481/95 – ВР від 19 грудня 1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зі змінами та доповненнями.
Дані дії директора ТОВ «Авіаттор» ОСОБА_2 за протоколом №318 від 26 травня 2026 року ГУ ДПС у Миколаївській області, кваліфіковані за ч.1 ст.164 КУпАП, як порушення провадження господарської діяльності, як суб`єкта господарювання, без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.
Але, як вбачається з даного протоколу про адміністративне правопорушення, текст даного протоколу не містить інформації про час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а вказано лише встановлення факту зберігання пального /виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки/ отриманого 14 серпня 2024 року. Тобто некоректне формулювання події та складу адміністративного правопорушення за текстом протокола про адміністративне правопорушення, унеможливлює встановлення наявності чи відсутності події та складу адміністративного правопорушення, дотримання строків притягнення посадової особи ТОВ «Авіаттор» до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164 КУПАП.           Крім того в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні будь – які докази на підтвердження вчинення даного адміністративного правопорушення, тобто зберігання пального /виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки/ отриманого 14 серпня 2024 року, а саме: дизельне паливо Євро EN 590 ULSD 10 ppm, ДП – Л – Євро5 – ВО, код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00, у кількості 31201 літрів, приведених до температури 15 градусів Цельсія, або 25710 кг, за адресою місця зберігання пального: вулиця Польова, 1 в місті Вознесенську Миколаївської області, без наявності відповідної ліцензії, тоді як адресою здійснення господарської діяльності ТОВ «Авіаттор», код ЄДРПОУ – 32178635, є село Шевченко Вознесенського району Миколаївської області. 
Наведені у своїй сукупності обставини, свідчить про те, що у даній справі не встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях директора ТОВ «Авіаттор» ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.  Між тим, відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.    У відповідності з ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.             Слід зазначити, що ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п.53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п.19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30 січня 2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02; рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03, враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд як уже зазначалося дійшов до переконання, що дана справа, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.
З урахуванням викладеного, особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення (за аналогією з КПК України), має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання правопорушника (обвинуваченого) є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.
Водночас регламентований ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо правопорушник (обвинувачений) посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання правопорушника (обвинуваченого) підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах адміністративного чи кримінального провадження.
Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення вчинення директором ТОВ «Авіаттор» ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП в суді і вичерпані можливості їх отримання, справа про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу в його діях адміністративного правопорушення.
Тобто, протокол №318 від 26 травня 2026 року ГУ ДПС у Миколаївській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, відносно директора ТОВ «Авіаттор» ОСОБА_2 , не містить всіх конкретних даних про обставини вчинення адміністративного правопорушення, і як наслідок, у такому вигляді через його істотні недоліки, він не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, тлумачаться на користь директора ТОВ «Авіаттор» громадянина ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст. ст. 283 – 285 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП – закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя О. Е. Дробинський